O viziune care a schimbat înțelegerea noastră
despre Univers...
Tabelul Periodic al Elementelor i-a apărut lui Mendeleev într-un vis.
O voce misterioasă
din spatele primului cod de legi din lume...
Codul lui Hammurabi a avut un punct de plecare foarte avansat.
Și o inspirație care a copleșit doi inventatori
în același timp...
S-a sugerat că,
probabil, este cumva palpabil în aer.
De-a lungul istoriei,
mulți dintre marii gânditori ai lumii
și-au creditat propriile genii unor surse nepământene.
Poate exista însă, într-adevăr, o forță nevăzută
în spatele acestor minți incredibile...
o forță cu origini extraterestre?
Acești oameni au fost influențați
de ființele superioare care au îndrumat mereu umanitatea.
Milioane de oameni, pretutindeni în lume,
cred că am fost vizitați în trecut de ființe extraterestre.
Și dacă este adevărat?
Au ajutat, într-adevăr, extratereștrii antici la modelarea istoriei noastre?
Și dacă da, pot fi ei forța de inspirație
din spatele marilor genii ale lumii?
Revizuire text și adaptare: Bică2021
--
ELEMENTUL DE GENIALITATE Sezonul 9, episodul 4
Tacoma, Washington, 2002.
În timp ce ieșea dintr-un bar de karaoke,
Jason Padgett, în vârstă de 31 de ani, este atacat violent de doi oameni
și bătut până la inconștiență.
Când într-un final se trezește,
doctorii îi spun că este norocos că a scăpat din bătaie
doar cu un rinichi strivit și o comoție.
Însă în zilele următoare,
Jason începe să vadă lumea într-un mod cu totul nou.
Jason Padgett nu a fost de profesie matematician.
A studiat matematica puțin, când era mai tânăr, ca majoritatea dintre noi.
Și niciodată nu l-a interesat prea mult matematica.
Dar după ce a fost bătut,
vedea ecuații matematice oriunde se uita
și a găsit că asta este, într-adevăr, minunat.
A dezvoltat ceva numit sinestezie,
proces în care, printr-un gen de tăiere, împărțea lumea în fractali,
apoi a devenit cu adevărat interesat de acel fenomen
și a început să descopere matematica.
El vedea teoremele lui Pitagora
în obiecte, ceea ce majoritatea dintre noi nu observăm,
sau nici măcar nu vedem vreodată.
El le-a găsit atât de minunate, că a decis să le imortalizeze
într-un gen de reprezentare vizuală
și a început să deseneze toate aceste lucruri.
Jason a devenit singura persoană din lume
cu extraordinara abilitate de a extrage manual forme complexe de fractali.
Oamenii de știință spun că, ceea ce s-a putut întâmpla
e că traumatismul pe care l-a suferit la creier,
a recablat la întâmplare rețeaua neuronală a lui Jason,
scoțând la iveală un gen de abilități de geniu în unele domenii.
Când o persoană suferă un traumatism al encefalului,
acesta suportă un șoc la modul cum este cablat.
Probabil că în cazul unui incident soldat cu un traumatism cranian,
creierul se repară singur într-o anumită măsură,
ca un gen de compensare pentru vătămare,
posibil un gen de redirijare a circuitelor neuronale.
Povestea lui Jason Padgett, deși incredibilă,
nu este chiar unică.
În Sioux Falls, Dakota de Sud,
Derek Amato s-a lovit la cap într-o piscină,
după care s-a transformat într-un pianist talentat,
cu toate că nu cântase în viața lui.
În Massachusetts, Jon Sarkin, în vârstă de 35 de ani,
a suferit un atac cerebral după o operație
și a devenit un faimos artist internațional.
După un acces epileptic,
Daniel Tammet a devenit un geniu în matematică și lingvistică,
în stare să vadă rezultatele unor calcule complexe
și chiar să învețe o limbă străină în câteva zile.
Dacă însă un traumatism cerebral poate înzestra o persoană normală
cu abilități de geniu,
ce putem afla despre natura genialității?
Geniul este prin definiție un caz foarte rar.
Există în fiecare generație foarte puține genii
care au schimbat fundamental modul în care acționăm în această lume.
Și nu vom avea niciodată o înțelegere totală, completă a geniului,
doar observând creierul.
Este posibil oare ca o lovitură la cap să poată debloca ceva în creier,
ceva care să îl facă mai receptiv la idei, concepte
și la arhitectura reală a Universului,
abilități care în mod natural sunt rezervate geniilor?
Și dacă da, asta ar putea explica, în esență,
de ce o mână de mari gânditori din fiecare generație...
...precum Einstein,
Shakespeare, Da Vinci,
Confucius și Platon...
au fost capabili de atât de multe idei vizionare,
care au format eșafodajul societății noastre vreme de mii de ani?
Știința modernă încă este avidă după răspunsuri
legate de fenomenele anormale, așa cum Jason Padgett
contrazice părerea tradițională
că genialitatea este rezultatul unor gene bune și a muncii istovitoare.
Există un aspect moștenit pentru geniu,
și... și noi știm asta.
Putem numi o mulțime de oameni
proveniți din familii faimoase.
Cum ar fi familia Bacon, care a dat o mulțime de savanți faimoși,
sau familia Darwin.
Așadar, există o mulțime de minți geniale care au fost moștenite.
Peste tot în istorie, se văd unele caracteristici foarte similare
printre oamenii pe care tindem să-i numim genii.
Unu, geniile vor să persevereze, în ciuda obstacolelor.
Mulți dintre ei aveau o grămadă de handicapuri când erau tineri,
care poate că-i și ambiționau să dorească să atingă înălțimile creativității.
Ei aveau însă această puternică abilitate de revenire asupra problemei
și de a persevera în atingerea țelurilor lor.
Chintesența geniului secolului XX,
Albert Einstein, se spune că întrunea perfect aceste caracteristici.
Motivația și curiozitatea lui fără margini erau legendare,
iar creierul lui avea, de asemenea, unele calități extraordinare,
care probabil că îi permiteau un nivel al gândirii mai profund.
După ce a murit, în 1955, creierul lui Albert Einstein,
a fost ținut, de fapt, în formaldehidă
cam 50 de ani și nu a fost cu adevărat studiat minuțios,
până de curând.
Unul dintre lucrurile pe care le-au descoperit,
a fost că avea un "corpus callosum" compact.
Acesta reprezintă un grup de fibre
care conectează cele două emisfere.
Oamenii de știință cred că acest "corpus callosum"
ajută diferitele părți ale creierului să comunice între ele
și ajută atât creativitatea, cât și gândirea superioară.
Sunt însă caracteristicile fizice ale unui creier
singurii factori în determinarea inteligenței unei persoane?
Teoreticienii astronauților antici cred că
poate exista un motiv, încă și mai profund.
Când privim la creierul uman,
ne întrebăm dacă noi avem, într-adevăr, forța neurologică
ca să... ca să devenim, într-adevăr,
astfel de genii și... și gândiți-vă doar că toate aceste invenții uimitoare,
în unele cazuri, au fost vizualizate... în întregime, de la bun început.
Astfel, unii oameni de știință au speculat că
aceste genii nu fac altceva decât
să descifreze ideile care
le vin din exterior.
Au geniile acces
la un alt nivel de conștiință,
în care unele dintre idei le sunt transmise?
Sau au ei capacitatea de a le descărca
în timpul visurilor lor?
Acestea sunt marile întrebări despre omenire, despre Univers.
Este oare posibil să existe ceva mult mai important
în legătură cu conștiința, decât creierul fizic?
Este o posibilitate fascinantă,
care dezvăluie adevăruri profunde despre natura
a ceea ce înseamnă să fii om
și despre existența unui mare
efort organizat, făcut să dirijeze
cunoașterea umană către rezultatul dorit.
Este posibil oare ca geniile
să nu se formeze pe de-a întregul în interiorul creierului,
ci să vină din unele forțe exterioare trupului?
Teoreticienii paleoastronauților răspund afirmativ
și sugerează că dovada poate fi găsită
examinând primele genii ale lumii
și ceea ce pretindeau ele că era adevărata sursă a inspirației lor.
Luvru. Paris, Franța.
Acest muzeu istoric găzduiește
probabil cel mai semnificativ document juridic din lumea antică.
Această stelă îl descrie pe zeul babilonian Shamash
discutând cu regele Hammurabi.
Sub ei sunt sculptate în scriere cuneiformă
legile pe care le-au dat oamenilor.
Este numit Codul lui Hammurabi.
Hammurabi, fără nicio îndoială,
a fost unul dintre cele mai mari genii ale lumii antice
și bineînțeles, el este faimos, nu doar pentru că a fost
conducătorul anticului Babilon,
ci și pentru că a adus ceea ce se numește
Codul lui Hammurabi, prima
culegere de legi înregistrată vreodată.
Este un document primitiv, comparativ cu ce avem noi acum,
avea un întreg sistem de ordine și de indicații cum să fie colectate taxele,
diverse principii civile și consemna mai degrabă faimoasa
pedeapsă ochi pentru ochi, care a fost modificată de-a lungul anilor.
Dar el deținea un sistem.
Codul Hammurabi începe cu un prolog,
în care este descrisă fala regală a marilor lui fapte,
dar, de asemenea, el scrie că
însuși zeul babilonian Shamash i-a dictat Codul.
Marele rege Hammurabi a intrat în transă și zeul
a început să dicteze acest document incredibil
canalizând-ul prin intermediul regelui Hammurabi,
care vorbea cu o voce foarte diferită de a lui,
cu un limbaj diferit de al lui. Totul venea de la zeu.
Și când Hammurabi s-a trezit din transă,
iar scribii i-au citit textele, el nu și-a amintit să le fi dictat.
Totul venea de la zeu și este ceva genial.
Important e faptul că Hammurabi nu a pretins paternitatea textului.
A știut că aceasta nu e lucrarea lui, nu provine din rațiunea lui.
Sistemul de legi care a apărut prin Codul lui Hammurabi
oferă o înțelegere atât de naturală a moralei pe baza
căreia se conduce o societate,
încât o mare parte din el încă este păstrat, în unele
forme, în sistemul nostru modern de legi.
Ceea ce sugerează că acest Cod al lui Hammurabi are un punct
de origine foarte avansat.
Povestea din spatele Codului lui Hammurabi nu este unică.
În lumea antică,
momente de geniu, incluzând credințe religioase de bază
și principii științifice, din Grecia și Roma, până în India și China,
adesea se spunea că au fost inspirate de voci divine.
Gândiți-vă: Moise, Avraam, Noe, profeții, Iisus...
O mulțime de legi, de reguli, convenții,
tradiții pe care le avem, se bazează pe opera unor indivizi
care pretind că li s-a spus ceva de către o zeitate.
Și nu doar în tradiția iudeo-creștină.
Aș susține că în fiecare cultură se găsesc o mulțime de legi,
care, în esență, își au originea în oameni
ce au pretins că li s-a spus ceva
de către o ființă care nu face parte din lumea asta.
Este posibil oare ca direcția spre care se îndrepta civilizația umană
să fi fost determinată nu de cei mai profunzi gânditori din istorie,
ci de unele forțe externe, care i-au îndrumat?
Anticii erau convinși că știu răspunsul.
De fapt, cuvântul latin „genius” vine de la termenul „genie”,
sau creatură supranaturală.
În lumea antică, „geniile”
aveau mai multă autonomie decât în viziunea noastră modernă.
„Geniul”, care avea propria lui viață,
un gen de demon spiritual, intra în tine. Aveai o relație
cu „geniul”, și el era, într-adevăr, sursa genialității.
Erai un canal de comunicare, erai o gazdă, erai implicat,
dar nu personal, iar posesiunea nu era așa grozavă.
Grecii credeau că sunt inspirați de muze.
Deci, ce-l determina pe un muzician să compună un nou cântec?
Ce-l determina pe un scriitor să apară cu o poveste nouă?
Era spiritul unei muze care intra într-o persoană
și o determina să devină creativă
și vedem aceasta în cuvântul „inspira”, în spirit.
Când suntem inspirați, suntem plini cu spirit.
Și creem acele lucruri.
În Alexandria, egiptenii au făcut ceea ce ar fi urmat să devină
cea mai mare bibliotecă din lumea antică,
prin ridicarea unui templu al muzelor,
rugându-le să le umple biblioteca de înțelepciune.
Când spui că "Îmi caut muza",
de fapt cauți cheia cu ajutorul căreia să deblochezi
acest regat al creativității,
care se găsește în fiecare ființă vie.
Este posibil oare ca atingând această stare de transă,
să vii în contact cu ființe, sau entități
ce sunt de pe acele tărâmuri atât de diferite?
Cred că este posibil.
Este posibil oare ca forțele inspiratoare,
pe care anticii le atribuiau zeilor,
într-adevăr, să fi emanat din surse nepământene,
așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici?
În lumea antică se credea cu adevărat că
oamenii erau influențați din exterior
ca să capete o gândire de tip special,
o inspirație specială și idei geniale,
dar care veneau din afara lor.
Așa că trebuie să vă întrebați dacă aceste idei
nu e posibil să fie un gen
de gânduri care sunt proiectate în mintea voastră,
posibil de către extratereștri.
Probabil, dincolo de toate acestea exista credința că
oamenii erau direct influențați de ființe extraterestre
care le ofereau o imensă inspirație,
sau o cunoaștere profundă, pe care apoi ei erau capabili să o împartă și altora.
Este oare posibil ca geniile lumii antice,
ba chiar și cele ce se află printre noi astăzi,
să-și recepționeze inspirația din alte lumi, din alte surse?
Probabil că următoarea dovadă poate fi găsită
analizând învățăturile hinduse
care spun că înțelepciunea adesea ne poate veni în vise.
**
Madras, India.
În primul deceniu al secolului XX,
Srinivasa Ramanujan...
un tânăr matematician fără vreo pregătire deosebită...
în repetate ocazii a șocat lumea academică cu teoreme inovative.
Până și matematicieni din elita lumii științifice
s-au încurcat în remarcabilele lui formule.
Însă copleșitoarea operă a lui Ramanujan,
aceste formule, provin din visele lui.
El a pretins că o zeiță,
o zeiță hindusă, cunoscută ca Namagiri,
i-a transmis aceste teoreme.
Teoremele au ajuns să fie cunoscute drept „funcții modulare”
și până astăzi, ele sunt cea mai avansată formă de matematică
care utilizată de fizicienii
ce se ocupă de relativitate și de mecanicile cuantice.
Cum poate cineva fără nicio pregătire în matematică
să vadă teoreme atât de complicate în vise?
Dezvăluie oare povestea lui Ramanujan
cum poate accesa omenirea cunoașterea din afara creierului?
În felul acesta, într-adevăr, se ridică, cred, o întrebare interesantă...
cu cât explorăm conștiința tot mai mult din punct de vedere științific
și o înțelegem mai bine... ce tipuri de conexiuni și comunicații
au loc la o scară cosmică?
Deci, ce alte legături există, acolo, afară?
Cred că este foarte interesant de căutat răspunsul.
Oamenii care au astfel de idei inspiratoare,
nu le dobândesc. Ele vin din subconștient.
Subconștientul încă este un mare mister, știți?
Este doar subconștientul nostru?
Sau este un subconștient colectiv?
Adevăratul geniu nu ar putea fi produsul unei minți universale,
sau al unui subconștient colectiv?
Hindușii antici credeau că
un asemenea depozit al cunoașterii, de fapt, există...
un câmp informațional universal care ar include fiecare gând,
faptă, emoție sau experiență,
pe care orice persoană le-a avut sau le va avea vreodată.
Occidentalii au numit-o, mai târziu, Arhiva Akashică.
Acesta este un cuvânt sanscrit, care înseamnă "cer".
Este ceva ce poate fi accesat prin
intermediul minții, prin puterea creierului,
prin lungimea de undă spirituală.
Poți să ai acces la informațiile stocate acolo,
care nu sunt scrise, dar...
cumva, trebuie să fii capabil să rezonezi cu acea frecvență,
în ideea de a le obține.
Este posibil ca talentul natural
posedat de toate geniile să fie, de fapt,
o abilitate de a accesa înțelepciunea
Arhivei Akashice, sau a minții universale?
Și dacă da, au obținut geniile actuale înțelepciunea
dintr-un tărâm nepământean?
Lui Einstein i-a venit inspirația
originalei sale teorii a relativității prin intermediul unui vis.
Friedrich August Kekulé
a descoperit forma hexagonală, ciclică, a moleculei de benzen
în timpul unei reverii, în care el a văzut un șarpe care își înghite coada.
Și genialul chimist rus Dmitri Mendeleev,
literalmente a visat Tabelul Periodic al Elementelor.
El, în acest vis, a văzut cu exactitate unde se aliniază toate elementele.
Tabelul Periodic, în sine, i-a apărut într-un vis.
Aranjat complet.
După ce s-a trezit,
imediat l-a notat în întregime.
Și este același tabel pe care-l utilizăm și astăzi.
Este posibil ca o minte universală
să fi depozitat geniul în anumiți indivizi de-a lungul istoriei?
Poate exista o dovadă științifică al acestui fenomen?
La "Mind Research Network" de la Universitatea New Mexico,
neuropsihologul Rex Jung utilizează un magnetoencefalograf...
sau un dispozitiv MEG,
ca să măsoare activitatea undelor cerebrale la un subiect de test.
Dr. Jung crede că
acest test demonstrează cum poate accesa creierul inspirația creativă.
Bine, Andre, ești gata să începem?
Avem trei sarcini pe care le derulăm cu Andre.
Prima este vocabularul, a doua este înfășurarea hârtiei
și a treia este raționamentul inductiv.
Andre, acum vreau să-ți apeși falca.
Cum subiectul de test desfășoară zilnic aceste mișcări,
dispozitivul MEG măsoară activitatea normală a creierului.
Andre, acum plimbă-ți privirea înapoi și înainte.
Apoi, Jung face ca subiectul de test să-și limpezească mintea.
Andre, poți să-ți închizi ochii și să-ți relaxezi creierul un moment, te rog?
În timp ce subiectul își liniștește mintea, activitatea encefalului lui descrește.
Dar apoi, deodată, dispozitivul MEG detectează ceva nou:
unde alfa.
Oamenii de știință spun că aceste unde cerebrale
arată că mintea subconștientă lucrează în spate,
în afara gândirii conștiente.
S-a descoperit că undele alfa sunt asociate
cu gândirea divergentă, cu manifestarea percepției creative,
și, de asemenea, sunt asociate cu relaxarea creierului,
care e ceva foarte important, cred, cu manifestarea geniului,
această abilitate,
de a gândi la idei noi și folositoare, ce nu au fost gândite înainte.
Este posibil ca datorită undelor alfa, Ramanujan,
Einstein și Mendeleev
să-și fi recepționat sclipirile de geniu?
Cum au putut anticii să canalizeze înțelepciunea zeilor
ca să-și dezvolte civilizația?
Dacă este așa, de unde crede majoritatea lumii științifice
că vin aceste gânduri?
Aceasta este o întrebare de un milion de dolari.
Este ca și cum, știți, ai întreba ce este conștiința?
E genul de întrebare care, într-adevăr, îi zăpăcește pe neurosavanți.
Teoreticienii astronauților antici cred că este posibil
ca ceea ce pare să fie divin, sau inspiră genialitatea
care se manifestă pe neașteptate în mintea geniilor,
poate veni nu din mintea umană,
ci de pe un tărâm extraterestru.
Peste toate, în repetate rânduri, vedem aici o linie continuă,
sugerând că acolo este o interfață
plănuită în legătură cu mințile noastre, care conduce
progresul invențiilor și al inovațiilor umane,
conform unui scenariu predefinit,
pentru un rezultat dorit, propus.
Deci, trebuie să vă întrebați,
utilizează cumva extratereștrii
acest volum incredibil de cunoaștere a minții universale
și apoi o direcționează spre anumiți oameni în anumite momente,
când vine vremea, într-un sens, supervizând
educația unor anumiți oameni
care sunt pregătiți să recepționeze această cunoaștere?
Dacă Arhiva Akashică există cu adevărat,
o pot utiliza oare extratereștrii
ca să transmită cunoașterea menită să ne modeleze civilizația?
Probabil că răspunsul poate fi găsit
examinând realizările din știință și tehnologie,
ce au fost finalizate de oameni diferiți,
în locații separate... simultan.
Washington, D.C.
14 februarie, 1876.
Un avocat care îl reprezintă pe Alexander Graham Bell
aduce personal la Oficiul de Patente al SUA o cerere de brevet de invenție
pentru ceea ce Bell îl descrie ca un "telegraf armonic"...
un dispozitiv care putea transmite sunete, voci.
Oricum, este de fapt a doua invenție a lui Bell depusă în aceeași zi,
pentru ceea ce mai târziu devine cunoscut drept telefon.
În general, Alexander Graham Bell este creditat
pentru inventarea telefonului.
Este interesant să subliniem că un om pe nume Elisha Gray
se pare că a inventat un dispozitiv asemănător
aproape în același timp cu Bell.
Invenția lui Bell implica vorbirea
la o parte a echipamentului, ce nu era conectat la partea
care permitea audiția.
Dispozitivul lui Gray făcea ca aceste două piese să fie împreună...
și, de fapt, acesta este modul în care funcționează telefoanele astăzi.
Cum e posibil ca doi inventatori să vină cu aceeași idee revoluționară
și în exact același moment din istorie?
Un asemenea patent nu a fost depus vreodată înainte
nicăieri în lume, dar cu toate astea sunt depuse două în aceeași zi.
Poate constitui aceasta dovada că într-adevăr există Arhiva Akashică,
o minte universală, pe care anumiți oameni sunt capabili să o pătrundă?
Bell și Gray s-au acuzat reciproc de furtul ideii,
dar nu a existat vreo dezbatere asupra faptului că ambele genii
au dezvoltat independent conceptul telefonului.
Această poveste uimitoare nu este unică.
De fapt, invenții simultane independente se produc surprinzător de des.
De-a lungul istoriei
a existat acest fenomen ciudat, al unor oameni diferiți
care au descoperit același lucru cam in același timp,
deși ei erau complet separați
și nu știa unul ce făcea celălalt.
În 1922, doi sociologi de la Universitatea Columbia,
William Ogburn și Doroțy Thomas,
au publicat o lucrare științifcă intitulată, "Sunt invențiile inevitabile?"
Cercetările lor au descoperit cel puțin 148 de situații
de invenții simultane, cazuri în care inventatorii știau prea puțin sau nimic
despre activitățile rivalilor lor.
Îi aveți pe Wallace și Darwin, venind cu teoria evoluției, amândoi, independent.
Analiza matematică, a fost descoperită
tot așa, independent.
Există cazul mai multor oameni care au descoperit oxigenul.
Există numeroși oameni care au inventat Tabelul Periodic.
Este un fenomen surprinzător de comun.
Ogburn și Thomas au concluzionat că
dacă geniile din spatele multor invenții ar fi murit la naștere,
descoperirile lor nu ar fi fost pierdute pentru istorie.
Alții ar fi făcut descoperiri similare, cam în același timp.
Adesea folosim expresia că
o idee care e pe cale de a fi descoperită „plutește în aer”.
Un concept, un experiment.
Cumva, plutește în aer.
Plutesc mici particule și bucăți
pe care cineva trebuie doar să le pună împreună
pentru a face o nouă descoperire.
Acum, s-a sugerat că
poate sunt cumva fizic în aer.
Există unele genuri de informații
pe care mintea umană le poate pătrunde,
pentru a face ca așa ceva să se întâmple.
Este oare posibil ca învățătura colectivă a Universului...
pe care unii o numesc Arhiva Akashică...
să fie conținută în energia ce se află peste tot în jurul nostru
și că cei cărora le spunem genii
să fie o mână de personalități care au un mai mare acces la ea?
Ce se întâmplă aici?
Acestea sunt complexe idei abstracte.
Nu vorbim despre ceva
care doar iese la întâmplare.
Unii ar sugera că este doar un subconștient colectiv,
că este un gen de minte impersonală,
pe care o împărțim cu toții, ca să facem asta.
A apărut însă, de asemenea, ideea interesantă
că aici există un efect deliberat, hotărât.
Că extratereștrii ne operează,
ca să ne implanteze anumite idei și concepte,
astfel ca să ne încadrăm în genealogia
evoluției umane prescrise,
în care anumite descoperiri au loc în anumite momente.
Pot fi invențiile simultane mai mult decât coincidențe,
mai mult decât faptul că inventatorii lucrează cu aceeași tehnologie de bază?
Și dacă da, există ființe nepământene
care trag sforile, utilizând Arhiva Akashică,
pentru a dezvălui informații unor genii ale omenirii,
când le vine rândul?
Astfel, se poate ca aceste
cadre academice și inventatori să lucreze cu toții
la probleme și invenții similare,
apoi brusc, da, cu toții rezonează, simultan,
la acel mic grăunte de cunoaștere,
la acea bucată de informație care le lipsește tuturor
și pe care o găsesc cu toții.
Și asta se întâmplă pentru că ei intră în această minte universală
și rezonează cu ea la momentul corect și sunt
aduși exact la acel nivel,
și sunt pregătiți să culeagă acel mic măr din copac.
Dacă extratereștrii, într-adevăr, utilizează Arhiva Akashică
pentru a transmite înțelepciunea care modelează cursul civilizației umane,
care este planul lor?
Teoreticienii astonauților antici cred că
răspunsul poate fi găsit explorând
una dintre cele mai importante invenții ale secolului XXI.
San Francisco.
9 ianuarie, 2007.
Uneori, apare un produs revoluționar
care schimbă totul.
La conferința anuală Macworld,
co-fondatorul Apple Computer, Steve Jobs,
prezintă ceea ce va deveni cu repeziciune
una dintre cele mai emblematice invenții din istoria modernă.
Am vrut să facem un produs tip "săritura broaștei", care este
de departe cel mai isteț și mai ușor de utilizat decât
orice dispozitiv mobil care a existat
Și noi l-am botezat...
iPhone.
Cu design-ul lui atractiv și aplicarea cunoștințelor de marketing,
iPhone-ul devine ceva senzațional,
vânzăndu-se 500 milioane de unități în următorii șapte ani.
Alături de iPod, iMac și iPad,
geniul lui Jobs revoluționează societatea modernă.
Invențiile lui Steve Jobs ne-au schimbat viața într-un mod semnificativ,
prin faptul că face accesul la informație să pară ușor,
să pară mai simplu, să pară mai manevrabil
pentru oamenii care altfel ar putea spune:
"Nu știu cum funcționează chestia asta."
A luat lucruri complexe, precum un computer,
un telefon și a făcut un dispozitiv pe care oamenii obișnuiți
îl pot înțelege și folosi, schimbându-le viețile.
Dar ca și Da Vinci, Tesla și Einstein înaintea lui,
Jobs credea că inspirația pentru invențiile lui revoluționare
îi venea din ceva simplu, dar profund,
precum meditația.
"Tassajara Zen Mountain Center",
în "Los Padres National Forest" din California,
este cea mai veche mănăstire japoneză budistă, Soto Zen, din Statele Unite.
Aici, într-o stare de meditație adâncă,
Jobs credea că recepționează o mare parte a inspirației
care a transformat lumea modernă.
Steve Jobs a cunoscut budismul
în primii lui ani de maturitate și a înțeles că
meditația avea pentru el un aspect important.
Analizându-și întreaga viață și văzând ce a realizat,
fără îndoială s-a studiat lăuntric, limpezindu-și mintea, reușind
o apropiere contemplativă către lucruri ce au avut un mare impact pentru el.
Jobs credea că meditația Zen îi permitea să-și calmeze gândurile,
astfel că el putea pătrunde o sursă de inspirație
care exista în exteriorul corpului său.
Așa cum o descria Jobs, "Gândirea ta încetinește
și vezi o colosală expansiune într-o clipă.
Vezi cu mult mai mult decât puteai vedea înainte."
Pentru mine, cred că ceea ce se întâmpla cu adevărat acolo
este că el era, într-adevăr, priceput în a intra în fluxul stării de conștiință.
Fluxul stării este o stare de transă.
Însă această stare a conștiinței pare să se îndrepte
tot timpul spre revenirea în fundal.
Se pare că ne simțim ca fiind una cu ceea ce creăm.
Este posibil ca geniul lui Steve Jobs
nu numai să ne fi revoluționat tehnologia,
ci, de asemenea, să fi oferit omenirii o amprentă
despre cum lucrează mintea universală
și cum putem obține iluminarea prin ea?
Cu iPhone-ul, a recreat Jobs înconștient, la un nivel mai mic,
ceea ce există deja în Univers...
o bibliotecă a cunoașterii colective,
la care contribuie fiecare utilizator?
Și dacă da, ne poate învăța această tehnologie
cum să accesăm acest mare depozit al cunoașterii cosmice,
numit Arhiva Akashică, despre care unii oameni de știință au început să creadă
că poate exista peste tot în jurul nostru?
Însăși conștiința poate fi, de fapt, o mare stare energetică,
pe care o accesăm simplu, cam cum am intra online.
Nu poți spune că toate informațiile de pe Internet
sunt în interiorul smartphone-ului tău.
Dar accesezi Internetul prin smartphone-ul tău.
Cam în același fel, probabil că ceea ce numim minte subconștientă
este, de fapt, legătura noastră la un mare domeniu energetic,
în care semințele filozofiei,
semințele fizicii, semințele matematicii
și adevărata natură a însăși existenței umane
stau ascunse, așteptându-i pe aceia care sunt suficient de deștepți
și experți ca să pătrundă în acest mare mister cosmic.
Există atât de mulți psihologi și filozofi, cogno-savanți, neurosavanți,
încercând să răspundă la întrebarea, "Unde există această gândire?"
"Unde există aceste idei?"
Îmi puteți privi creierul și să vă faceți o idee
că gândesc, dar nu știți ce gândesc.
Nu puteți explica natura sau forma acestor gânduri.
S-a dezbătut intens că ceea ce extinde mintea și creierul
este unul și același lucru cu încercarea de a înțelege
că atingerea stării interioare a conștiinței
este una dintre cele mai captivante întrebări de astăzi
în domeniul filozofiei minții.
Este posibil oare ca un creier să funcționeze ca receptor al inteligenței cosmice
care există în afara trupului nostru fizic?
Și dacă da, împărțim această așa-numită minte universală
cu alte ființe, peste tot în Univers?
Avem propriile creiere și toate... lucrează aici.
Dar mințile noastre... sunt în altă parte, într-adevăr.
"Undeva", loc pe care nu-l putem determina, de fapt.
Astfel, dacă mințile noastre fac într-adevăr
parte din această minte universală,
pare foarte posibil ca să fim bombardați și infuzați
de tot felul de gânduri extraterestre, fără ca măcar să știm.
Dacă însă suntem conectați cu toții la această cunoaștere universală
și geniile sunt pur și simplu cele care au avut o licărire mai mare,
ne pot îndruma oare extratereștrii spre ziua
când vom fi pe deplin iluminați?
Teoreticienii astronauților antici sugerează că răspunsul poate fi
dezvăluit examinând o orientare recentă a inteligenței umane.
20 iulie, 1969.
Houston, puteți aseleniza, terminat.
Recepționat. Înțeles. Pregătiți pentru aselenizare, 914 m.
Când modulul lunar al lui Apollo 11
a atins suprafața Lunii,
omenirea a făcut un pas uriaș înainte, într-o nouă eră.
Este un pas mic pentru om.
Un pas uriaș pentru omenire.
Geniul unui om ca Werner von Braun și al altor oameni de știință
i-a propulsat pe oameni de pe planeta Terra,
pentru prima oară în istoria înregistrată.
Evenimentul marchează punctul de vârf
al unei remarcabile explozii de geniu tehnologic și științific,
întinsă pe 150 de ani,
așa cum lumea nu mai văzuse vreodată.
Începând din anii 1800 cu Revoluția Industrială,
ultimele două secole au fost cele mai extraordinare din istoria umană.
În tehnologie, am trecut de la puterea aburului, la motoarele electrice,
apoi la sistemele de putere nucleară.
În știință, s-au descoperit lucruri ca
electromagnetismul, relativitatea, mecanicile cuantice.
În zilele noastre, ceva aparent atât de mic
ca teoria embrionară a lui Pasteur, antibioticele, anestezia...
Acestea reprezintă schimbări enorme în tehnologie, în știință,
în medicină, în viața de zi cu zi.
Savanții spun însă că ceea ce se dezvoltă la fel de repede ca tehnologia noastră
este capacitatea intelectuală a minții umane.
Studiile dezvăluie o uimitoare creștere de 30 de puncte
a coeficientului IQ în ultimul secol.
Unii oameni de știință atribuie această îmbunătățire
unei mai bune educații și nutriții, dar alții cred că
se poate datora evoluției conștiințelor noastre
și abilității de a ne accesa geniul interior.
Percepția umană evoluează continuu, se schimbă mereu.
Acum, multe dintre aceste schimbări sunt, de fapt, foarte subtile, graduale.
Oricum, de câteva ori au existat
progrese majore în percepția umană.
Trebuie să aducem însă argumentul
că Revoluția Informației din secolul XX
ne conduce spre un alt progres în percepția umană.
Poate fi această creștere curioasă a IQ-ului dovada că omenirea
se mută încet spre o nouă inteligență colectivă?
Câștigăm noi gradual marele acces la cunoașterea Universului?
Dacă da, vom fi noi capabili, în cele din urmă, să fuzionăm
cunoașterea colectivă a omenirii cu această mare minte galactică
și, atunci, să descoperim că extratereștrii
ne-au îndrumat tot timpul?
De peste 100 de ani, facem progrese, pași mari,
pași și salturi, știți, în tehnologie și, cred că motivul pentru care întâlnirile
și rapoartele OZN s-au înmulțit,
este pentru că orice societate extraterestră ar trebui să fie interesată
atunci când o societate atinge un anumit nivel al tehnologiei.
Te întrebi: "Încotro ne vor duce toate astea?"
Și răspunsul pare să fie că ne vor duce către nivelul minții zeilor;
că începem să gândim mai mult
ca zeii și să căpătăm formidabile abilități dumnezeiești,
ca rezultat al pătrunderii în această conștiință cosmică.
Acești extratereștri ne pot da foarte bine uneltele de care avem nevoie,
prin urmare trenuie să se asigure că această evoluție va continua
și, pe cale de consecință, ne îndrumă evoluția.
S-ar părea că, așa cum omenirea progresează pas cu pas
și cuprinde cunoaștere tot mai multă,
mare parte din ea este câștigată prin mintea universală,
caz în care vom crea o civilizație, ce va fi atât de dezvoltată,
că vom fi pregătiți să ne întâlnim cu extratereștrii față în față
și să interacționăm cu ei ca egali,
ceea ce cred că își doresc să facem.
Ce inspiră geniile spre marile înălțimi ale creativității?
Aveau anticii dreptate crezând că
ceva din afara creierului este responsabil pentru genialitate?
Pot fi găsite rădăcinile înțelepciunii supreme în Arhiva Akashică...
o minte universală la care avem acces prin ființele extraterestre?
Poate că nu vom descoperi adevărul până când geniile lumii
nu vor propulsa omenirea spre adevărata iluminare.
Și, probabil, doar atunci
vom fi pregătiți să ne reunim cu strămoșii noștri extratereștri.
Corectare și adaptare: Bic@2021