Povestiri despre nemurire...
Când s-ar fi arătat,
ar fi fost un trup care n-ar mai fi murit vreodată.
Morții se ridică din morminte....
Puteți spune că, într-o anumită măsură, zombi sunt reali.
Şi relatările primei persoane despre viața de dincolo...
Egiptenii antici aveau o tehnologie a încarnării foarte avansată.
De-a lungul istoriei, există poveşti despre reînvieri miraculoase.
Dar, există oameni care chiar s-au întors din morți?
Şi dacă e așa, este posibil ca ei să fi primit ajutor
de la ființe extraterestre?
Dacă vă gânditi la tehnologia pe care puteau s-o aibă extratereştrii,
atunci puteau avea abilitatea de a reînvia morții, dacă era necesar.
Milioane de oameni, pretutindeni în lume,
cred că am fost vizițati în trecut de ființe extraterestre.
Şi dacă este adevărat?
Au ajutat, într-adevăr, extratereştrii antici la modelarea istoriei noastre?
Şi dacă e așa, ar fi putut ei deține secretul reînvierii?
Aranjare text și diacritice: Bic@2021
Extratereștrii antici
Reînvieri extraterestre Seria 09 Ep.06
Phoenix, Arizona.
1991.
Cantautoarea Pam Reynolds este introdusă urgent în operație,
ca să i se trateze o malformație arterială din trunchiului cerebral,
care e pe cale să cedeze şi s-o omoare pe loc.
Echipa chirurgicală formată din 20 de oameni
decide că există doar o singură procedură de urmat:
în ideea de a-i salva viata, trebuie mai întâi să i-o întrerupă.
Pam Reynolds avea un anevrism masiv,
gata să... de fapt, să perforeze în orice moment.
Şi astfel, medicii au trebuit să reducă presiunea
în acele vase, astfel încât să poată opera pe ele.
Deci, i-au scos sângele din corp
şi l-au răcit câte putin, recirculându-l.
Este un fel de a păcăli celulele corpului să-şi încetinească metabolismul
şi să nu perceapă lipsa de oxigen...
prin care, desigur, li se oferă
medicilor şi echipei de urgență o marjă de timp
ca să opereze corpul persoanei, în timp ce acesta se află
în stare de hipotermie, când, de fapt, corpul nu mai este în viață.
Timp de aproape o oră, Pam Reynolds se află pe masa de operație
cu inima oprită, fără circulație sangvină,
şi fără activitate cerebrală.
Conform definiției medicale uzuale...
ea este moartă.
Patru ore mai târziu, când doctorii
şi-au terminat cu succes originala operație,
au pompat uşor sânge cald înapoi în corpul lui Reynolds.
Inima ei a început să bată din nou,
şi trunchiul ei cerebral a început să răspundă la stimuli.
Dar când a devenit conştientă,
Reynolds a spus o poveste şocantă
despre o călătorie pe care a făcut-o în viața de dincolo.
Ea îşi aminteşte reunirea cu rudele decedate
şi cu ființe angelice, într-o lume celestă a morții...
o experientă transcedentală, care s-a terminat
când doctorii au resuscitat-o.
Cazul lui Pam Reynolds, dar şi alte cazuri de resuscitări,
ridică tipul de întrebare: „Ce înseamnă să fii în viață”?
Alegem introducerea noilor tehnologii care estompează, cred,
ceva mai mult definiția despre ce înseamnă să fii mort.
Dacă doriți să utilizați termenul reînviere,
cred că da, poate fi aplicat în acest caz.
A dezvăluit reînvierea lui Pam Reynolds dovada că
este posibilă existența conştiinței umane dincolo de moarte?
Dacă da, poate însemna asta că în interorul fiecăruia dintre noi
există un astfel de lucru, precum sufletul nemuritor?
Şi care poate fi chiar identificat de ştiintă?
Doi oameni de ştiintă prestigioşi au elaborat o teorie
care descrie exact cum poate continua să existe conştiința,
după ce creierul încetează să functioneze.
Roger Penrose de la Universitatea Oxford
şi Stuart Hameroff de la Universitatea Arizona,
cred că volumul de celule din creier şi sistemul nervos
poate cuprinde ceea ce numim conştiintă.
Teoria spune că, de fapt, pot exista structuri fizice reale în creier.
Ele sunt numite microtuburi şi sunt suficient de mici,
încât în ele pot avea loc tot felul de efecte mecanice stranii.
Această sumă de efecte mecanice poate fi cea care duce la apariția conştiinței.
Dar, chiar şi dacă mori, nicio informație nu este pierdută.
Se manifestă ca un continuum de stare mecanică
şi aceasta poate fi ceea ce dă naştere conştiinței.
Dacă Penrose şi Hameroff au dreptate
şi conştiintele noastre pot exista și după moartea corpurilor noastre fizice,
explică asta de ce experiențele din moarte, ca cea a lui Pam Reynolds,
sunt relatate de milioane de oameni, peste tot în lume?
Ei au, de obicei, un sentiment de pace, emotii pozitive.
Simt ca şi cum îşi părăsesc propriul trup.
Uneori, ei văd un fel de tunel cu o lumină la capăt.
Uneori, se simt una cu Universul.
Alteori, ei îşi văd rudele decedate.
Astfel, este o experiență universală, comună tuturor oamenilor care se află
în apropierea morții, sau sunt chiar morți, tehnic vorbind.
Unii medici cred că experiențele din apropierea morții
pot fi activate de hipoxie...
o lipsă de oxigen a creierului, care poate cauza viziuni, halucinații.
Alti cercetători însă, nu sunt de acord.
Ei precizează că cei care au acest gen de experiențe
văd evenimentele care se produc în jurul lor,
mai târziu primind confirmarea că s-au întâmplat.
Şi că percepțiile lor nu au slăbit într-un mod care să fie asimilat
unui creier aflat pe moarte.
Probabil şi mai semnificativ este un studiu recent care a descoperit
că experiențele în moarte erau remarcabil de similare,
pretutindeni în lumea antică.
Profesorul Gregory Shushan, de la Universitatea Oxford,
a descoperit că, în unele dintre primele mari culturi, ca de exemplu Egiptul antic,
Mesopotamia, India vedică, China prebudistă,
America Centrală precolumbiană...
există relatări similare de experiențe în moarte,
care păstrează anumite detalii.
Persoana aflată în această experiență întâlneşte
ființe luminoase, deși credințele legate de moarte
erau foarte diferite la aceste culturi.
Aceasta sugerează că poate exista ceva despre
experiența mistică în moarte,
ceva mai puternic decât povestirile păstrate în aceste culturi.
De ce sunt însă relatările despre experiențele în moarte
atât de similare la atât de multe culturi diferite?
Teoreticienii astronauților antici sugerează
că răspunsul se poate afla în faptul că aceste ființe luminoase
întâlnite în multe experiențe în moarte
sunt remarcabil de similare cu descrierile despre extratereştri,
în relatările despre răpirile extraterestre.
Se poate ca aceste două tipuri de entități eterice să fie, de fapt, una şi aceeaşi.
Factorul comun este tunelul de lumină albă strălucitoare,
şi ființele care poartă costume lucioase,
sau costume albe, strălucitoare, de lumină,
care stau ori în fața acelui portal de trecere, sau chiar în el.
Şi ne întrebăm: ”Este posibil ca, în realitate,
viața de dincolo să fie doar o altă dimensiune, sau un alt
plan al existenței, care este locuit,
care este navigabil şi este accesibil
nu doar celor de pe tărâmul vieții de apoi,
ci, de asemenea, ființelor vii extraterestre?
Cred că atât experiențele în moarte, cât şi experiențele de răpiri,
sunt coordonate de aceeaşi realitate superioară.
Este posibil ca extratereştrii
să dețină secretul reînvierii?
Teoreticienii paleoastronauților răspund afirmativ
şi afirmă că următoarea dovadă poate fi găsită
cercetând povestirile despre reînvieri din antichitate.
Regatul Israel.
Secolul al IX-lea î.Hr.
În Biblia ebraică, Ilie este portretizat ca un mare profet
şi un luptător puternic, care îi măcelăreşte pe cei care se închinau zeului Baal.
Până acum, el este probabil mai bine cunoscut, nu pentru uciderea oamenilor,
ci pentru aducerea lor înapoi la viață.
În Cartea biblică 1 Regi, capitolul 17,
avem povestea profetului Ilie,
care ia în grijă o văduvă, cu un fiu
care murise. El se întinde peste copil de trei ori
şi apoi îl cheamă pe Dumnezeu.
Şi copilul învie.
Era acesta un miracol din mâna lui Dumnezeu?
Există aici vreun fel de implicare medicală?
E clar că existat o intervenție fizică în interesul lui Ilie.
Asta-i tot ce ne spune acest text.
Dar noi ştim că Ilie a fost un mare mistic şi ezoteric.
El avea o mantie de forță,
numită „pala-costum”, ceea ce înseamnă „costum de putere”.
În cele din urmă, el a urcat la ceruri într-un „vârtej de vânt”,
ca o navă spațială, în timp ce purta mantia.
Deci, trebuie să ne întrebăm: „E vorba acolo despre un tip de tehnologie
din alte lumi, sau chiar extraterestră, la care Ilie avea acces”?
Teoreticienii astronauților antici precizează
că reînvieri similare se petrec în religiile din toată lumea.
De la zeul hindus Krishna, până la zeul aztec Quetzalcoatl.
Ei cred că, de fapt, e posibil ca aceşti zei
să fi fost ființe extraterestre, trimise pe Terra într-o misiune.
Când citeşti poveştile despre ființe celeste,
sau extratereştri care au venit în trecutul antic,
ei ofereau întotdeauna aceste învățături
interzise despre trecerea graniței într-un frumos şi glorios tărâm.
Şi unul dintre scopurile pentru care au veni aici
este de a ne învăța pe noi cum să trecem peste acea graniță.
Este posibil oare ca unele relatări antice despre zei care se ridică din morți
să nu fie de fapt evenimente divine,
ci mai curând exemple de tehnologie extraterestră?
Şi dacă e așa,
sunt acolo relatări în care culturile antice sunt descrise
cum efectuau cu regularitate reînvieri?
Teoreticienii astronauților antici cred că răspunsuri uimitoare pot fi găsite
îngropate în deşertul Sahara.
Orbita joasă a Terrei. Septembrie 2007.
Un experiment efectuat la bordul navei spațiale ruse, Foton M-3,
încearcă să determine cum funcționează reînvierea în lumea naturală.
Conține duzini de vietăți microscopice, numite tardigrade.
Tardigradele sunt o clasă de organisme
pe care le numim extremofile, asta însemnând că ele pot
rezista în condiții extreme, care ar ucide majoritatea organismelor.
Pe Terra, tardigradele sunt aproape imposibil de ucis.
Ele pot supraviețui temperaturilor mult peste punctul de fierbere şi mult sub cel de îngheț,
evacuând aproape toată apa din celulele lor.
Tardigradele sunt cu adevărat niște creaturi interesante
şi au evoluat având de fapt această uimitoare abilitate
de a intra în acea stare profundă pe care o putem numi hibernare.
Ele sunt capabile să supraviețuiască în condiții cu adevărat aspre.
Dar metabolismul încă le funcționează, numai că foarte, foarte lent.
În această misiune, savanții vor să vadă dacă
ele pot supraviețui marilor explozii de radiații solare,
astfel că au amplasat capsula în exteriorul sondei, timp de 12 zile.
Ele devin inerte, dar sunt, oare, moarte?
Tardigradele au fost aduse înapoi pe Pământ și rehidratate.
De asemenea, credem că au, într-adevăr, un ADN bun, foarte eficient
și mecanisme de revitalizare, pentru că, în esență, revin la viață, foarte rapid.
Oamenii de ştiință se referă la asta ca la... o reînviere.
Există o paralelă curioasă cu tardigradele în lumea antică...
creaturi moarte, care au fost conservate prin extragerea tuturor lichidelor,
în aşteptarea reînvierii:
mumiile egiptene.
În pregătirea pentru viața de apoi, anticii scoteau tot sângele,
apa şi organele dintr-un corp pe care doreau să-l mumifice.
În ideea de a conserva un corp, nu poți lăsa la interior organele,
pentru că încep să descompună corpul.
Şi egiptenii au învățat asta foarte repede.
Ei ştiau ce organe trebuie scoase,
ştiau că sângele trebuia drenat din corp,
pentru conservarea trupului în vederea unei potențiale reînvieri.
Dacă trupul era pregătit cum trebuie,
egiptenii credeau că sufletul răposatului ar începe lunga şi
dificila lui călătorie spre viața de apoi.
Existau multe reguli. Existau multe îndrumări foarte specifice,
care trebuiau să se desfăşoare, în ideea de a-ți lua sufletul
după moarte în... această viață de dincolo.
Uneori, aceste reguli erau atât de dificile, încât era necesar să fie scrise.
Şi, adesea, le găsim scrise pe interiorul capacelor sicrielor.
La Saqqara găsim Textele Piramidei,
unele dintre cele mai vechi scrieri religioase din lume.
Ei erau devotați nu doar conceptului de conservare a corpului uman,
dar şi de pregătirea sufletului în călătoria spre stele.
Egiptenii antici au dat de înțeles clar că
ei erau în contact cu civilizații extraterestre,
în special cu un zeu, Ptah, venit din sistemul Sirius.
Acum, Ptah este, de asemenea, zeul despre care egiptenii antici
spuneau că a meşterit, sau a modelat, corpul uman.
El este, de asemenea, zeul tehnologiei.
Astfel, când aduni toate acestea, cu siguranță gândești că Ptah
i-a învătat pe egiptenii antici cum să reînvie
un corp şi cum să călătorească în Cosmos.
E posibil oare, aşa cum sugerează adepții astronauților antici,
ca această complexă combinație de credințe, despre reînviere, a egiptenilor
să le fi venit de la ființe extraterestre,
despre care ei credeau că le-au vizitat civilizația în trecut?
Este foarte posibil, atunci când privim la egiptenii
care efectuau procesul lor foarte complicat de mumificare,
ca asta să fi fost ceva la care ei poate au fost martori oculari.
Poate că nu au înțeles în totalitate procesul, ce anume poate să facă,
dar ar fi făcut totul ca să-l imite cât mai bine
şi asta este exact ceea ce observăm la mumificare.
Dar dacă egiptenii credeau că sufletul este cel călătoreşte prin Cosmos,
de ce făceau un astfel de efort ca să conserve trupul?
Conform scrierilor lor,
egiptenii antici credeau că sufletul era alcătuit din cinci părți.
Două, cele mai importante,
erau Ba şi Ka.
Ba călătorea în viața de apoi, în timp ce Ka rămânea în corp.
Pregătirea adecvată a unui corp
în timpul înmormântării era esentială ca să aibă succes în viața de apoi.
Asta e! Ka necesita o pregătire adecvată a trupului, în care să locuiască.
Şi dacă acel corp, dacă acel container, nu e întreținut cum trebuie,
acea persoană poate deceda în a doua moarte, în viața de apoi.
Cei mai mulți savanți spun că egiptenii credeau că reînvierea presupune
ca sufletul să se nască din nou, în viața de dincolo,
mai degrabă decât să reînvie fizic pe Pământ.
Obiectivul final era ca Ba să se reunească cu geamănul lui,
Ka al nostru, cum îl numeau ei
şi să formeze o a treia entitate, pe care o numeau Akh,
una strălucitoare, ființa strălucitoare,
care era apoi capabilă să călătorească printre stele, ca o ființă celestă.
Astfel, aceasta sugerează că egiptenii antici aveau o foarte
profundă tehnologie a sufletului, sau o cale de transformare a sufletului,
care, neîndoielnic, ieşea din corp, apoi se unea cu propriul său geamăn
şi crea o ființă din lumină.
Este posibil ca egiptenii să fi crezut că partea sufletului
care rămânea în corp, putea fi, la fel de bine, reînviată?
Poate aceasta să fie cauza
pentru care depuneau ei eforturi atât de mari să conserve corpul?
Pentru că ei credeau că ar veni o vreme când vor fi
reînviați trupește aici, pe Terra?
Teoreticienii astronauților antici spun „da”,
şi sugerează că următoarea dovadă, care era cunoscută
de strămoşii noştri de la vizitatorii din alte lumi,
poate fi găsită examinând poveştile din pădurea tropicală africană...
poveşti cu zombi adevărați.
Regatul Congo.
1482.
Exploratorul portughez Diogo Cao
este primul european care a navigat în amonte pe fluviul Congo,
în inima acestei antice nații africane.
În ciuda densei păduri tropicale de pe ambele maluri ale fluviului,
Cao petrece luni de zile explorând acest pământ necunoscut
şi întâlnindu-i locuitorii.
După ce îşi relatează descoperirile, întors acasă,
regele Portugaliei expediază valuri de misionari în regiune.
Scopul era să-i convertească pe tribali
de la antica lor religie vaudou (voodoo), la catolicism.
Trebuie să vă amintiți că asta se întâmpla nu mult după cruciade.
Astfel, Europa avea deja un fel
de traiectorie directă de la cruciade la colonialism
şi unul dintre marile ei proiecte nu era doar de a obține pământ, bani
şi sclavi, deşi era și asta, ci, de asemenea, de a dobândi suflete
convertite la Biserica Catolică.
Până în secolul următor, misionarii europeni au avut un mare succes,
transformând regatul Congo într-un ținut catolic.
Credinta lor că un zeu ceresc a creat Pământul şi pe locuitorii lui
a fost schimbată cu povestea catolică a creației biblice.
Dar localnicii şi-au păstrat unele dintre credințele lor,
incluzând conceptul, care era păstrat şi de anticii egipteni,
că oamenii au mai mult decât un suflet.
Avem ceea ce este numit marele suflet şi micul suflet.
Şi unul dintre ele este responsabil pentru
ceea ce credem în mod normal că e personalitatea noastră,
ceea ce te defineşte pe tine, ceea ce mă defineşte pe mine.
Dar celălalt, este mai mult un fel de suflet de bază,
care ne animează, care preia mişcarea fizică.
Ei spun despre noi că fiecare avem un înger inferior şi un înger superior.
La momentul morții, îngerul inferior rămâne în trup.
Nu se ştie ce face.
Dar îngerul superior părăseşte trupul.
Şi cum misionarii convertesc mare parte a populatiei la creştinism,
vindecătorii traditionali... sau vracii...
sunt forțati să execute unele ceremonii voodoo în secret.
Misionarii europeni aud povestiri uimitoare,
că aceşti vraci folosesc ritualuri antice şi cunoştințe tradiționale
ca să învie morții,
creând golemi (morți vii), botezați mai târziu „zombi”.
Ideea despre zombi este că, de fapt, ei au unul dintre aceste două suflete.
Ei au decedat, au murit şi au fost reînviați.
Însă doar cu sufletul care ne animează.
Așa că nu au personalitate, sentimente şi lucruri personale.
În cazul zombilor, există doar corpul fizic,
care... este reînviat, într-un sens, dar personalitățile lor,
acele părți ale sufletului, nu mai există deloc.
Pot fi adevărate aceste poveşti?
Şi dacă e așa, poate fi aceasta dovada că şi egiptenii şi triburile din Congo
aveau dreptate în credințele lor?
Conştiința noastră este divizată în părți separate?
Cum puteau însă vracii, care au trăit cu sute de ani în urmă,
fără nici o posibilitate ca cea oferită de tehnologia modernă,
să fie capabili să insufle viață în morți,
reanimând doar partea sufletului responsabilă cu mişcarea fizică?
Adepții astronauților antici precizează că
miturile africane sugerează că magia voodoo
îşi are originea la zeii cereşti
şi emisarii lor de pe Pământ, cunoscuți ca Orishas, sau Loas.
Subiectul Orishas e foarte interesant pentru mine, pentru că
ei arătau ca niște mesageri divini, mesageri ai cunoaşterii.
Şi poveştile spun foarte clar că Orishas au venit din cer.
Am găsit interesant că în multe dintre vechile
grote pe care le putem găsi... în pădure, de exemplu...
ei sunt înfățişați... stând într-un fel de ambarcațiune stranie, care arată ca o navă
şi că ei toți par să aibă craniile alungite.
Este posibil ca aceşti zei cereşti africani
să fi fost, de fapt, extratereştri,
care nu doar că i-au învătat pe băştinaşi tainele sufletului,
ci, de asemenea, le-au arătat cum să reînvie morții?
Poate sta aceasta la originea povestirilor actuale despre zombi?
Probabil că, de-a lungul secolelor, aceste învățături
originale ale ființelor celeste s-au pierdut.
Vrăjitorii şi magicienii, din Africa şi de oriunde,
au început să imite, au încercat să copieze ceea ce s-a petrecut inițial,
dar au avut un grad limitat de succes.
Ei erau capabili să creeze zombi.
Dar sursa este clară.
La origine, aceste învățături au venit de la ființe celeste.
Poate că unul dintre extratereştri a avut un accident,
astfel că ceilalți l-au ajutat,
aşa cum ar face-o un doctor astăzi, iar băştinaşii au observat.
Ei n-au putut întelege cum e cu medicina, așa că au imitat-o.
Imitau oare vracii africani tehnologia zeilor lor cereşti,
când încercau să aducă morții înapoi la viață?
Şi dacă e așa, există poveşti în care ambele părți ale sufletului
au fost reînviate cu succes?
Teoreticienii astronauților antici cred că următoarea dovadă poate fi găsită
cercetând credințele antice hinduse,
în care conştiința de sine poate renaște într-un trup nou.
Delhi, India. 1930.
Shanti Devi, o fetiță în vârstă de patru ani,
spune familiei că într-o viată anterioară, ea a fost o femeie cu numele Lugdi Bai
şi că a locuit în vecinătatea satului Mathura.
La început, ei au catalogat povestea ca pe o fantezie copilărească.
Însă ea cunoştea atât de multe despre această altă lume,
încât, în cele din urmă, i-a convins că spune adevărul,
iar ei se duc să vadă fostul sat al lui Lugdi Bai.
De fapt, ea s-a dus să-şi întâlnească soțul din cealaltă viață.
De asemenea, după discuția cu ea, el a crezut că ea era reîncarnarea
fostei sale soții, care murise la naştere.
Şi apoi, chiar Mahatma Ghandi personal s-a implicat în toată povestea asta.
A efectuat o investigație şi Ghandi
a spus că era încântat că ea era reîncarnarea acestei alte femei.
Putea Lugdi Bai să moară şi să se reîncarneze ca Shanti Devi?
Credincioşii hinduşi cred în reîncarnare...
o reînviere spirituală, în care un suflet renaşte într-un corp nou...
se întâmplă aproape oricui, după moarte.
Când sufletul pleacă, el trebuie să se nască în altceva,
într-o altă viață, o altă formă de viață.
Deci, atunci... se întoarce pe Pământ într-o altă formă de viață.
Aceasta este ideea de reîncarnare.
În religia hindusă şi în alte tradiții,
corpul este văzut în mod simplu, ca un container pentru suflet,
care este capabil să se reîncarneze în corpuri succesive, sau vieți succesive.
Dacă acest concept, că acea parte a conştiintei noastre
care ne formează personalitatea, care face din noi ceea ce suntem,
continuă să existe și după ce corpul a murit,
atunci e posibil ca mulți dintre noi să fi trăit în vieți trecute?
Şi că doar o mână de oameni, ca Shanti Devi,
sunt capabili să şi le amintească?
Unii cred nu numai că reîncarnarea este reală,
ci că, în anumite cazuri, există până şi dovada fizică care o susține.
Examinând problema reîncarnării,
apare o temă coerentă, care privește existența semnelor din naştere pe corpul cuiva.
Am descoperit multiple cazuri de oameni care au semne bizare din naştere,
care, cu precizie, amintesc de altcineva, din altă viață.
În unele cazuri putem confirma
că, în viața trecută, persoana respectivă a murit într-un anumit mod
şi că se reîntorc la naştere cu un semn corespunzând exact acelei zone.
Dacă mor prin împuşcare, ştim unde a fost rana de glonț.
Persoana se reîncarnează şi are un semn din naştere
chiar în locul în care a intrat glontul.
Este posibil ca un semn din naştere
să fie de fapt conştiința care creează o manifestare fizică
a unui eveniment traumatic, petrecut într-o viață anterioară?
Partizanii reîncarnării spun că următoarea dovadă a conştiintei care poate fi reînviată
într-un alt corp poate fi găsită în faptul
că reîncarnarea nu e doar o parte a religiilor orientale,
precum hinduismul şi budismul.
Apare în cele mai răspândite religii antice.
Religia greacă timpurie avea un proces,
o credință în reîncarnare.
Platon abordează subiectul în scrierile lui,
susținând că sufletul ar intra în corp şi apoi, la moarte,
sufletul ar fi reprocesat, după care ar intra înapoi într-un alt corp.
În Biblie, Iisus zice: „Cine spui că sunt eu”?
„Unii oameni spun că eşti Ioan Botezătorul. Alții spun că eşti Ilie.
Alții oameni spun că eşti Ieremia”.
Ei bine, toți oamenii ăia sunt morți.
Deci, ei de fapt spun: „Te-ai întors” ca persoana asta.
Asta este reîncarnarea.
În fiecare dintre aceste religii,
zeii sunt cei care i-au învățat pe oameni despre reîncarnare.
Este posibil ca anticii să-i fi interpretat greşit
pe cei ce au adus cunoaşterea în societătile lor
ei fiind, de fapt, ființe extraterestre,
care au împărtăşit oamenilor cunoașterea lor despre viața de apoi?
În ultimă instantă, când urmăreşti înapoi în timp
originile poveştilor despre reîncarnare,
eşti condus la surse extraterestre.
Asta a fost o învățătură adusă aici
şi reprezintă ultima realizare spirituală pe Terra.
Avem peste 30 de culturi antice, pretutindeni în lume,
contactate independent de mesageri cu formă umană,
care le-au dat un compendiu de cunoaştere spirituală,
care descrie reîncarnarea pe înțeles,
ca o transmigrație a sufletului de la o întrupare fizică la alta, ca o realitate.
Este posibil ca ființele celeste
să fi condus ştiința reîncarnării spre punctul
în care ei tratau moartea doar ca pe o altă formă de viață?
Şi dacă e așa,
ne ajută extratereştrii în înțelegerea acestui tărâm nepământean?
Dacă reîncarnările reprezintă cu adevărat o reînviere
mai degrabă a spiritului decât a trupului,
atunci este posibil ca noi să fi avut o tehnologie
pentru a urma acel spirit de la un corp la următorul.
Şi trebuie să vă întrebați dacă aceasta nu vine de la extratereştri.
Pot deține extratereştrii răspunsurile finale despre viață,
moarte şi reînviere?
Şi dacă da, va deține și omenirea vreodată aceste secrete?
Adepții astronauților antici cred că unii oameni le dețin deja,
fără ca măcar să o ştie.
Nordul Israelului, aproximativ anul 33 d.Hr.
Conform evangheliilor din Noul Testament din Biblie,
cu luni de zile înaintea morții sale,
Iisus îi conduce pe trei dintre apostolii lui în afara satului în care stăteau
şi, împreună, călătoresc spre un munte din apropiere.
Povestea spune că Iisus a urcat pe un munte înalt, împreună
cu Petru, Ilie şi Ioan...
trei dintre cei mai apropiați adepți ai lui.
În timp ce se aflau acolo, un obiect luminos a planat deasupra lor.
Şi Moise şi Ilie au relatat că l-au văzut.
În timp ce erau acolo, trupul lui Iisus a început să strălucească teribil.
Şi când această întâlnire s-a terminat,
au coborât de pe munte şi Iisus le-a spus discipolilor
să nu povestească nimănui despre asta până după crucificarea şi reînvierea lui.
Asta-mi spune că poate corpul lui Iisus a trecut printr-un tip de transformare,
care i-a modificat corpul, astfel încât
atunci când s-a ridicat din morți, ar fi primit un trup nemuritor.
Conform Bibliei, la câteva luni după acest incident,
autoritătile romane l-au arestat pe Iisus şi
l-au condamnat la moarte prin crucificare.
Ştim că, după crucificarea de vineri noaptea, el a fost pus într-un mormânt.
Duminică dimineașă, atunci când Maria Magdalena şi o altă femeie au venit
să-i ungă trupul, mormântul era gol.
Piatra fusese dată la o parte
și îi rămăseseră doar veşmintele de înmormântare.
Deşi s-a spus că Iisus a urcat într-un tărâm divin,
stă scris că el s-a înăltat „trupeşte”.
Aceasta îi conduce pe unii adepți ai astronauților antici
către o interpretare diferită a scripturilor,
bazată, de asemenea, pe evenimentele care au avut loc chiar după reînviere,
și care denotă că ar putea aveau origini extraterestre.
În Evanghelia lui Matei, Capitolul 28,
se spune că, „un înger al lui Dumnezeu a coborât din cer”,
a dat piatra la o parte şi s-a aşezat pe ea.
„Şi veşmintele lui albe, scânteiau”.
Astfel, avem relatarea despre o ființă care a fost acolo.
Asta înseamnă că puteri dintr-o altă lume
au fost implicate în reînvierea lui Iisus.
Oamenii vin la mormânt.
Găsesc mormântul gol.
Ei descriu pe înger, în... în două dintre evanghelii,
ca pe un tânăr cu straie strălucitoare.
Aproape similar cu întâlnirile extraterestre de astăzi,
vedem și aici ființe din lumină.
Şi spune: „Păi, de ce căutați pe cel viu printre morți”?
Iisus a plecat, exact cum a spus că se va întâmpla.
Mulți creştini cred că această importantă reînviere din cultura vestică
simbolizează că oamenii pot...
şi că mulți, în cele din urmă, vor...fi ridicați din morți.
Dar, oferă, într-adevăr, indicii omenirii
despre cum să pătrundă vălul dintre viață şi moarte?
Unii teoreticieni ai astronauților antici spun
că următoarea dovadă că reînvierea este posibilă
poate fi găsită în actuala slujbă bisericească.
Catedrala Sf. Patrick.
New York.
„Dă-ne nouă perseverență şi condu-ne spre salvare”.
Cardinalul Timothy Dolan rosteşte liturghia,
într-una dintre cele mai împresionante biserici catolice americane...
şi, în timpul împărtăşaniei, sfințeşte pâinea şi vinul.
Conform dogmei bisericeşti, în acest moment,
el le transformă, propriu-zis, în trupul şi sângele lui Iisus Hristos.
Cardinalul Dolan, sau orice alt preot care execută acest ritual,
de fapt, efectuează o reînviere.
Dogma catolică a transsubstanțierii susține că
aceasta este un miracol. Împărtăşania este un miracol.
Când consumi pâinea şi vinul, ele se transformă miraculos
în adevărat trupul şi în sângele lui Iisus.
Atunci noi ingerăm divinul.
Îl ingerăm pe Hristos, îl încorporăm...
e un joc de cuvinte... dar asta e, face parte din trupurile noastre,
parte din corpul nostru, divinul, în această formă rituală.
Este o activitate puternică.
Cum pot fi însă schimbate pâinea şi vinul în carne şi sânge ?
Conform Bisericii Catolice, este un mister
pe care oamenii nu-l pot dezvălui în vreun mod.
Unii cred însă că în schimbul unei transformări fizice,
Iisus este reînviat metafizic în timpul slujbei bisericeşti...
că Iisus era, şi încă este,
o ființă superioară, care se poate mişca dintr-o dimensiune în alta.
Ca dovadă, ei citează ce le-a spus Iisus adepților lui
despre puterea reunirii în grupuri pentru a-i invoca numele.
El a spus: „Unde se reunesc doi sau mai mulți în numele meu, acolo sunt şi eu”.
Ceva se întâmplă şi se întâmplă în slujba rituală, în slujba colectivă.
Acum, nu dau deoparte puterea şi valoarea practicii spirituale private,
dar există altceva ce se întâmplă când aceasta e făcută colectiv.
Este şi aceasta o formă de reînviere, în care, de fapt, atunci,
într-un fel anume, încarnează energia lui Hristos în timpul liturghiei.
Deci, poate că acesta este scopul liturghiei...
de a crea un mediu în care ei îşi pot transforma corpurile
într-un vehicul capabil să manifeste, sau să conțină energia lui Hristos.
Este posibil ca toți credincioşii din toată lumea, de fapt,
să reînvie o ființă nepământeană de fiecare dată când se adună la rugăciune?
Şi dacă e așa, poate fi asta doar o reînviere a spiritului?
Sau, în cele din urmă, putem să reanimăm corpul,
astfel încât să poată fi reunit cu sufletul?
Adepții teoriei astronauților antici cred că
progresele extraordinare din medicina modernă
vor putea face posibil în curând aceasta.
Tubingen, Germania. 2013.
Oamenii de ştiință de la Universitatea Tubingen
fac public evenimentul unui punct de cotitură.
Ei au desfășurat şi decodat ADN-ul
care fusese extras din cinci mumii egiptene.
Cumva, modul în care anticii egipteni au îmbălsămat corpurile morților
a permis ADN-ului să supraviețuiască mii de ani.
Unul dintre primele lucruri care se fac la mumificare
este că, rapid, ei extrăgeau apa
iar savanții au crezut că apa este, de fapt, una dintre cauzele
majore ale degradării ADN-ului.
Așa că, extragerea rapidă a apei
probabil că proteja ADN-ul mumiei de degradare.
Cercetătorii nu au găsit încă un set complet de amprente genetice
ale unui corp antic egiptean.
Acest material le arată însă că dacă găsesc suficient ADN,
pot, în teorie, să-i aducă pe aceşti oameni înapoi la viață...
pot proceda la o reînviere fizică a lor.
Dacă avem rămăşitele fizice ale unui corp,
poate fi posibil să reînviem aceste corpuri,
prin regenerarea ADN-ului.
Desigur, procesul ar fi extrem de dificil,
dar tehnologia merge înainte şi asta ar fi uimitor.
Vreau să spun, am... ei ar atinge la propriu
obiectivul de a performa reînvierea.
Este posibil ca oamenii de ştiință să înceapă, în cele din urmă, să dezvăluie
secretele reînvierii?
Şi dacă e așa, va putea omenirea, în cele din urmă,
să stăpânească această putere
astfel încât să putem aduce corpuri şi suflete înapoi în lumea
fizică, oricând dorim?
Unii teoreticieni ai astronauților antici sugerează
că multe religii descriu momentul
când oamenii vor atinge această treaptă a evoluției.
Este denumită diferit: Înălțarea la Cer, Ziua Judecății,
Sfârşitul Zilelor sau Apocalipsa.
Conform legendelor, toată umanitatea va evolua într-o formă superioară.
Cuvântul adecvat ar fi „transformare”,
caz în care vom atinge scopul pentru care am venit pe Pământ de prima dată.
Dacă nu, în şi în afara sinelui, nu este sfârşitul drumului.
Vom evolua dincolo de asta.
Asta numim Marea Reînviere.
Un lucru este foarte clar.
În toate textele antice, aceşti zei au promis că se întorc.
Nu doar în Biblie, ci şi în multe scrieri antice sacre.
Poate fi Sfârşitul Zilelor, prezis de cele mai multe religii,
de fapt, momentul când omenirea va descoperi secretul reînvierii,
permițând oricui să se mişte între planurile
fizice şi spirituale ale existentei?
Şi dacă e așa, va fi acest tărâm locul
în care îi vom întâlni în final pe extratereştri,
despre care adepții astronauților antici spun că au vizitat Terra
cu mii de ani în urmă?
Ideea de...
reînviere, sau renaştere, pe un nou tărâm al existenței,
un nou regat al cerului, este centrală în interacțiunea noastră
cu ființele celeste sau extraterestre.
Aproape că poți aduce argumentul că de asta au venit aici...
ca să ne învețe cum să ne reînviem corpurile,
să ne transformăm corpurile într-o formă celestă, forma corpului din lumină.
Găsim o linie directă în conexiunea cu extratereştrii,
îngerii şi experiența în moarte.
Există o sugestie fascinantă că, la Sfârşitul Zilelor,
vălul dintre realități va dispărea
şi vom dobândi capacitatea de a ne mişca direct
între lumea vieții şi lumea vieții de apoi.
Şi nu cred că este ceva la care ar trebui să privim cu teamă,
ci cu bucurie, pentru că înseamnă că nu suntem singuri şi, ştiți,
ei sunt aici cu noi.
Putem avea noi, într-adevăr, suflete care există pe un tărâm
care poate fi accesat de ființe nepământene?
Şi dacă e așa,
pot fi poveştile care implică a doua venire a profeților,
reanimarea morților
şi apropiatele întâlniri ale acelora aflați în brațele morții,
dovada că extratereştrii dețin secretul reînvierii?
Probabil, aşa cum ajungem la o mai bună întelegere a propriei noastre mortalități,
la fel vom dezlega misterele
vieții de apoi şi, în acest proces,
vom descoperi adevărul despre originile noastre extraterestre.
Aranjare text și diacritice: Bic@2021