Simboluri ciudate găsite pe ambele părţi ale Pământului...
Ce face o mandală într-un deşert izolat din Peru
este foarte interesant.
Codul binar apărut în structura cercurilor din lanuri...
Îl putem considera un răspuns?
Într-adevăr, asta a fost.
Şi alinierile geografice care sfidează orice explicaţie...
Aceste amplasamente, care sunt vechi de 5.000 de ani,
cum de sunt aliniate toate?
Este posibil ca în lumea întreagă să existe mesaje ascunse
în textele, simbolurile şi structurile antice?
Şi dacă da, au putut fi lăsate acestea de către fiinţele extraterestre
pentru noi ca să le descoperim?
Aceste mesaje ne-au fost lăsate
cu mult timp în urmă pentru a ne aminti cine suntem.
Milioane de oameni, pretutindeni în lume,
cred că am fost vizitaţi în trecut de fiinţe extraterestre.
Şi dacă este adevărat?
Au ajutat, într-adevăr, extratereştrii antici la modelarea istoriei noastre?
Şi dacă da, putem găsi dovada în mesajele extraterestre?
Corectare și adaptare: Bic@2021
EXTRATEREŞTRII ANTICI
"Mesajele extraterestre" Sezonul 9, episodul 07
Observatorul Arecibo. Porto Rico.
16 noiembrie 1974.
Pionierii de la începuturile Programului SETI (Căutarea Inteligenţei Extraterestre)
au orientat cel ai mare radio telescop al lumii
către un ciorchine de stele aflat la 25.000 ani-lumină distanţă,
pentru a trimite un semnal în Cosmos.
Semnalul codat conţinea cifre binare, de 0 şi 1,
care formează un mesaj menit să anunţe
alte posibile fiinţe avansate, de existenţa noastră.
Acest mesaj din spaţiu, a fost codat
în ceea ce se numeşte codul binar,
deoarece este cel mai simplu.
Atenţie, am încercat să trimitem un mesaj către extratereştri
şi din cauză că nu ştim nimic despre ei,
a trebuit să fie conceput cât mai evident posibil.
Acum, acesta este mesajul care a fost trimis în 1974
şi începe prin a-i învăţa pe extratereştri alfabetul nostru.
Ei bine, nu chiar alfabetul, ci 1, 2, 3.
Deoarece, chiar aici, sunt cifrele de la 1 la 10, însă în formă binară.
Și oricine cunoaşte codul binar, ar trebuie să-l înţeleagă,
inclusiv extratereştrii.
Chiar sub ceea ce este... acest lucru amuzant de aici
reprezintă cifrele 1, 6, 7, etc.
Acestea sunt numerele atomice ale elementelor
care formează corpurile umane : hidrogen, carbon, azot, oxigen şi fosfor.
Mesajul codat mai conţine informaţii despre ADN-ul nostru...
forma unui om... schema Sistemului Solar...
şi reprezentarea unui telescop radio.
Timp de decenii, savanţii de la SETI s-au întrebat dacă mesajul cosmic
va fi vreodată recepţionat, sau dacă i se va răspunde.
Apoi, după aproape 27 de ani, s-a ivit un răspuns.
Hampshire, Anglia. August 2001.
Lângă Observatorul Radio Chilbolton, au apărut două mesaje în lanuri.
Ambele sunt deosebite faţă de oricare altele găsite.
Erau amândouă pixelate, ceea ce înseamnă că
de la sol nu poate fi descifrat ce reprezintă cercul din lanuri,
ci doar dacă eşti la înălţime
se poate înţelege imaginea.
Una dintre imaginile din lanuri care a apărut în Chilbolton, în 2001,
a fost o faţă, însă cealaltă
a fost mult mai interesantă,
deoarece reprezintă mesajul
care a fost trimis în 1974.
Există diferenţe foarte profunde între cele două.
Ele par identice, însă când le priveşti mai bine,
diferenţele oferă indiciul
care pare a fi
aproape ca un răspuns.
Unul dintre acestea a fost faptul că fiinţa umană
pe care am trimis-o noi, când a venit răspunsul, arăta ca şi o formă
de extraterestru cenuşiu, cu un cap mare şi un corp mic.
Prezintă, de asemenea şi un sistem diferit de planete,
ceea ce sugerează un alt sistem solar.
De asemenea, prezintă şi o altă secvenţă a ADN-ului.
Şi astfel, aceste trei aspecte mi-au atras atenţia,
deoarece ori a fost o farsă elaborată,
ori este un mesaj care s-a întors ca un răspuns
la semnalul original SETI din anii '70.
Toate astea sugerează comunităţii cercetătorilor cercurilor din lanuri
şi presei că am recepţionat un răspuns
la mesajul Arecibo din 1974.
Îl putem considera un răspuns?
Da, într-adevăr, putem.
Însă cine l-a creat şi care e scopul lui real, rămâne un mister.
Unii cred că răspunsul a fost dat pentru a ne spune
că ne aflăm pe calea corectă,
comunicând în limbajul universal al codului binar al Cosmosului.
Un matematician german, Gottfried Leibniz, a creat
codul binar în secolul XVII.
Însă se spune că Leibniz s-a inspirat
dintr-un text chinez vechi de 5.000 de ani, I Ching, un oracol antic
folosit pentru a transmite inspiraţia divină.
I Ching este un fel de oracol codat
pe care trebuie să-l descifrezi,
fiind adesea utilizat în divinaţie, în China antică.
Simbolurile numerice, sau valorile, sunt, de fapt, în relaţie
cu personajul semi-mitic pe nume Fu-Xi...
care probabil este primul conducător legendar al Chinei.
Istoria, sau originea I Ching-ului este foarte interesantă,
deoarece se spune că această cunoaştere i-a fost transmisă
lui Fu Xi de o fiinţă extrapământeană.
Conform unui mit chinezesc, Fu Xi a trăit aproximativ în anul 3000 î.Ch.
El şi sora lui erau singurii supravieţuitori ai marelui Potop
şi împreună au repopulat Pământul.
Se spune că într-o zi se afla pe Râul Galben
şi s-a întâlnit cu un dragon de apă,
iar pe spatele acestui dragon i-au fost revelate cele 8 trigrame.
Aceste 8 trigrame sunt esenţa I Ching-ului.
Ele sunt formate dintr-o serie de linii continue sau întrerupte,
un cod binar precis.
Lui Fu Xi i-a fost oferită informaţia I Ching-ului,
care este în sine un cod binar.
S-a dovedit că acest tip de cod binar matematic
va fi ceea ce va activa computerele în viitor.
Acesta este codul pe care extratereştrii de pe alte planete
şi din alte galaxii îl folosesc, de asemenea.
Unii consideră că ideea codului binar
a fost extrasă din I Ching.
Este un lucru neobişnuit.
Mai ales ideea că esenţa I Ching-ului
a fost transmisă de o fiinţă diferită.
Ar fi putut fi I Ching-ul o încercare
a extratereştrilor de a realiza un limbaj de comunicare
comun cu omenirea?
Ar putea aceasta susţine ideea că, cercurile din lanurile din Chilbolton
sunt un răspuns la semnalul pe care SETI
l-a transmis în Cosmos în 1974?
Şi au lăsat extratereştrii mesaje, aici pe Pământ,
pe care să le descoperim după mii de ani,
aşa cum afirmă tereticienii astronauţilor antici?
Poate că următoarele indicii pot fi găsite,
examinând alte simboluri misterioase care au fost descoperite
sculptate pe stânci peste tot în lume.
Washington, D.C., mai 2014.
Cercetătorii NASA, în colaborare cu savanţii SETI
au publicat o listă cu arheologii şi antropologii care
caută dovada comunicării extraterestre.
Documentul de 330 pagini, intitulat
"Arheologie, Antropologie şi Comunicare Interstelară",
descrie mijloacele şi metodele, dincolo de codul binar
şi semnale radio, pe care savanţii ar trebui să le considere
o modalitate de comunicare din partea extratereştrilor.
În document sunt evidenţiate arta de pe stânci şi sculpturile,
inclusiv petroglifele neolitice din Northumberland, Anglia.
Deşi documentul nu atribuie arta direct extratereştrilor,
propune posibilitatea că ar putea fi în relaţie cu
comunicarea extrapământeană.
Există petroglife şi artă pe stânci,
care sunt similare pretutindeni pe Pământ.
Va trebui să ne întrebăm dacă nu există anumite asemănări.
Cred că va trebui să privim la aceste simboluri
şi să ne întrebăm: cum au fost create şi de unde provin?
Roswell, New Mexico.
4 septembrie 2004.
În timp ce urmărea un cerb în deşert,
la doar 17 km de zona celebră Roswell, Robert Ridge a găsit
un obiect înfipt în nisip,
o rocă triunghiulară colorată uniform
şi care are are un desen circular deasupra,
care nu este gravat, ci iese din aceasta.
A fost chiar interesantă așa că am ridicat-o din prima.
Am pus-o în camion, am curăţat-o
şi apoi am fost, ştii, copleşit.
Ştii, a fost, ca şi cum mă ciupea.
Ce este asta?
Am crezut că era specială şi unică încă de la început
şi încă mai cred.
Roca Roswell, cum a devenit cunoscută,
măsoară abia 3,8 cm grosime şi 5 cm lungime.
Delicat ieşite din suprafaţa rocii triunghiulare
sunt cercuri şi semicercuri.
Robert Ridge este convins că acest simbol ascunde un mesaj,
iar după studierea rocii, el a descoperit o corelaţie stranie
între simboluri şi magnetismul pietrei.
Am găsit că roca are proprietăţi magnetice.
Un prieten de-al meu a tot insistat şi, în final,
a adus cu el un magnet şi a spus : "Aici, fă asta !".
Aşa că, am făcut ce mi-a zis şi am descoperit
că are...
Este destul de interesant.
Însă cu toate calităţile ciudate pe care le are Roca Roswell,
ceea ce au găsit cercetătorii ca fiind cel mai fascinant
este că structura care iese din suprafaţa sa
a mai fost găsită în Anglia, la aproximativ 8.000 km distanţă.
Simbolul Soarelui şi a Lunii în interiorul cercului
pe care îl vedem pe rocă este similar cu cel întâlnit
în cercul din lanuri, format în 1996, în sudul Angliei.
Cercul din lanuri a apărut cu 8 ani înaintea descoperirii
Rocii Roswell de către Robert Ridge,
ceea ce i-a determinat pe unii să o considere o copie fabricată de om.
Unul dintre cei mai buni prieteni mi-a spus că
parcă a creat-o un hipiot şi a aruncat-o în deşert.
Aşa că, am decis să o analizez.
Am realizat o scanare 3-D CAT a rocii
şi aşa am aflat că nu a fost pictată.
Asta nu a fost aplicată deasupra rocii.
Nu este un decor.
Aparţine de rocă.
Nu are un magnet interior.
Teoreticienii astronauţilor antici susţin că dacă
cineva ar fi falsificat roca, este improbabil să o fi lăsat
pe jumătate îngropată în mijlocul deşertului,
unde ar fi putut să nu fie vreodată descoperită.
Însă ceea ce l-a convins pe Robert şi pe mulţi alţii,
că roca nu este făcută de om, este o comparaţie
realizată sub microscop
între Roca Roswell şi o replică realizată prin sablare abrazivă.
Am început să ne uităm la ea la rezoluţie mare.
M-a uimit.
Şi eram gen, uau ! Ce e asta?
S-a dovedit a fi orice altceva decât crezusem că era până atunci.
În opinia mea.
Unul dintre primii cercetători care au investigat
legătura dintre Roca Roswell şi cercul din lanurile din Anglia
a fost jurnalista Linda Moulton Howe.
Ea e convinsă că în cadrul structurii există un mesaj.
Dacă avem de-a face cu inteligenţe avasate
şi considerăm că în întregul Univers,
toate sistemele solare, toate galaxiile,
trebuie să aibă anumite elemente de bază.
Luni, stele şi ceruri ar trebui să fie componenta principală.
Ceva, încearcă să ne înveţe pe noi oamenii despre Astronomie.
Luna şi Soarele, şi analiza simbolurilor,
aceasta reflectă trecutul, prezentul şi viitorul.
Şi asta ne aduce înapoi la întrebarea : ce este pe acea rocă?
Ei bine, unii oameni ar spune că asta ar fi o dată.
O dată? Însă de ce?
Poate fi un mesaj codat
în structura Rocii Roswell care să dezvăluie
un moment important pentru omenirea din viitor?
Ar putea fi extratereştrii, responsabili
cu realizarea cercurilor din lanuri, autorii a ceea ce este...
Cred că asta este exact ceea ce
a creat roca de lângă Roswell,
pentru a ne face să căutăm
întrebările corecte.
O fărâmitură de pâine aici
şi o alta acolo,
şi astfel suntem aduşi din ce în ce
mai aproape de adevăr.
Este posibil ca structura care apare
pe Roca Roswell şi în lanurile din Anglia
să fie, de fapt, o încercare a extratereştrilor de a comunica cu omenirea?
Ar putea acest mesaj să încerce
să ne transmită ceva despre viitorul nostru
şi poate chiar să dezvăluie data
când aceşti vizitatori extratereştri
plănuiesc să se întoarcă?
Poate că următoarele indicii pot fi găsite
examinând geometria
uneia dintre cele mai
misterioase zone de pe glob.
Nazca.
Regiunea Ica din Peru.
La suprafaţa acestui deşert arid se află numeroase
formaţiuni geoglifice care i-au nedumerit pe oameni
de la redescoperirea lor, în anul 1920.
Ei le-au numit Liniile Nazca.
Aceste geoglife apar în diverse forme şi mărimi.
Unele sunt înfăţişări de animale.
Altele sunt plante.
Iar câteva par să reprezinte oameni sau fiinţe similare omului.
Toate au fost create la o scară mare și sunt vizibile de la mare înălţime.
Singura modalitate de a putea aprecia
imaginea de ansamblu este din cer.
Şi astfel legendele din spatele acestora
sunt menţinute şi în prezent.
Nu sunt menite a fi observate de pe pământ, ci doar de către zei,
iar zeii locuiesc în ceruri.
Însă pentru unii teoreticieni ai astronauţilor antici,
este mult mai fascinant ceea ce se află la 160 km
spre Nord, pe platoul Cajamarquilla.
Aici, mii de gropi de diferite dimensiuni şi adâncimi
au fost săpate în crestele muntoase, într-un format
care se răspândeşte spre Nord şi Sud pe aproximativ 3,2 km.
Această structură misterioasă i-a nedumerit pe arheologi timp de decenii
şi similar Liniilor Nazca, gropile pot fi remarcate
în întregime doar de la o mare înălţime.
În munţii din Peru, avem ceea ce se numeşte
Fâşia de Gropi.
Este unul dintre cele mai interesante locuri care au legătură
cu teoria astronauţilor antici, deoarece cine, întreg la minte,
ar fi mers acolo să fi săpat aceste gropi?
Pentru ce?
Este un mister incredibil, care dăinuie de mult timp.
Unii oameni cred că seamănă cu urme ale unei maşin
care a circulat prin zonă.
Alţii cred că a fost o operaţiune sistematică de minerit.
Alţii spun că au fost doar vânătorii de comori, ştii, prăduind
şi dezgropând morminte.
Nici una dintre explicaţii nu are logică.
În timp ce Fâşia de Gropi continuă să sfideze orice explicaţie,
unii teoreticieni ai astronauţilor antici cred că
ar mai putea exista încă un mesaj.
Unul care poate fi găsit într-o altă zonă, situată la 9.600 km distanţă.
Coasta Nord-Vestică a Franţei.
Aici, la Sud de Brittany, se află legendarele pietre de la Carnac.
Un aranjament format din 3.000 de roci megalitice care se întind
pe o lungime de peste 3,2 km de-a lungul provinciei.
Megaliţii de la Carnac, din Brittany sunt remarcabili.
Unii dintre ei au înălţimea de 9 sau chiar 12 m.
Sunt multe șiruri de pietre care duc dincolo de dealuri.
Şi nimeni nu a reuşit să desluşească scopul acestora.
Ca şi Fâşia de Gropi din Peru,
pietrele din Carnac continuă să sfideze orice explicaţie.
Însă teoreticienii astronauţilor antici sugerează că indiciul
descifrării misterelor ambelor locaţii ar putea fi găsit
prin compararea acestora în paralel.
Fâşia de Gropi se întinde pe aproximativ 3,2 km.
La fel ca şi pietrele din Carnac.
Lăţimea Fâşiei de Gropi măsoară 8 gropi,
uneori deviind cu una sau două gropi.
La fel se întâmplă cu pietrele din Carnac.
Şi, văzut de la mare înălţime, amplasamentul celor două locaţii este ciudat de asemănător.
M-am gândit că există o anumită corelaţie între
Carnac, Franţa şi Peru, iar un cod special
a fost pus acolo pentru ca noi să-l găsim în viitor,
când vom putea să-l înţelegem.
Unii teoreticieni ai astronauţilor antici au mers până acolo
încât au sugerat că Fâşia de Gropi a susţinut cândva
anumite totemuri verticale, similare cu cele
care se crede că au existat la Stonehenge.
Iar aceste totemuri au putut dispărea,
deoarece au fost confecţionate din lemn.
Există numeroase gropi suplimentare care au fost găsite
în preajma Stonehenge, în care poţi înfige ţăruşi.
Însă aceștia s-au degradat de-a lungul timpului şi s-au sfărâmat
şi poate acelaşi lucru s-a întâmplat pe platoul Nazca din Peru cu aceste gropi.
Ar putea exista, într-adevăr, o conexiune între
pietrele din Carnac, Franţa şi Fâşia de Gropi din Peru,
aşa cum sugerează teoreticienii astronauţilor antici?
Şi dacă da, conexiunea are scopul de a ne transmite un mesaj?
Dacă priveşti la pietrele din Carnac, observi aliniamente curioase.
Şi aceste aliniamente multiplică, de fapt, triunghiul pitagoreic.
Însă acestea par a se fi întâmplat cu 3.000 de ani înainte
ca Pitagora să fi inventat triunghiul pitagoreic.
Ce putem observa, este un simbolism matematic remarcabil,
care conţine mesaje ce par să sugereze că
cineva vrea să ştim că a fost construit cu tehnologie mai avansată decât a noastră.
Cu nişte mii de ani în trecut,
extratereştrii care au vizitat planeta noastră, au lăsat o dovadă în urmă.
Ei ştiau că în viitorul îndepărtat, oamenii vor vedea aceste structuri.
Ei vor înţelege că aceasta reprezintă o geometrie avansată.
Şi, mai devreme sau mai târziu, vor apărea întrebări legate de
posibilitatea să fi fost vizitaţi de fiinţe din spaţiul extraterestru.
Este posibil ca aceste două realizări antice să transmită
un mesaj lăsat în urmă de către extratereştrii?
Şi au dorit aceştia ca, într-o zi, să fie descifrat de omenire?
Toreticienii astronauţilor antici spun că da şi pretind că
următoarea dovada poate fi găsită într-un alt mesaj extraterestru,
care este codificat în Biblie.
Londra, Anglia. 1971.
După ani de studii filosofice antice,
legate de şcoala misterelor egiptene,
scriitorul John Michell a descoperit dovada existenței unui cod antic.
Un cod numeric şi geometric care pare a fi întipărit nu doar
în construcţiile sacre din Egipt, ci şi în lumea ebraică
şi în arhitectura oraşului ceresc al Noului Ierusalim.
John Michell a fost un savant, un mistic,
un geniu şi un scriitor foarte prolific.
El a înţeles foarte bine geometria şi geografia Pământului.
Însă, John Michell este celebru pentru diagrama Noului Ierusalim.
Prin analiza atentă a descrierii Noului Ierusalim din capitolul 21 al Apocalipsei,
Michell a descoperit o structură sacră.
În centrul diagramei lui Michell se află cuadratura cercului
şi împărţirea cercului în sectoare egale ale zodiacului.
Iar situarea celor 12 porţi ale oraşului ceresc, câte trei
pe fiecare parte a cuadraturii, reprezintă cele 12 triburi ale lui Israel.
Aceasta este şi o figură geometrică, iar John Michell pretinde
că ea reprezintă modul în care
va fi construit în viitor Noul Ierusalim.
Şi toate acestea au fost codificate în Apocalipsă
într-o formă geometrică matematică.
În cartea sa, "Dimensiunile Paradisului", Michell sugerează că
această geometrie sacră reprezintă ordinea Universului.
Teoreticienii astronauţilor antici consideră că acelaşi concept geometric
poate fi găsit pe cealaltă parte a planetei, în Nazca, Peru.
Aici, în deşert, pe lângă multe simboluri de animale şi plante,
există o formă geometrică diferită
faţă de celelalte linii Nazca.
Este numită Steaua Soarelui şi Crucea.
Simbolul Stelei-Soarelui Nazca este una dintre
cele mai interesante reprezentări ce poate fi întâlnită la Nazca.
Şi, de fapt, deoarece se află într-o zonă îndepărtată, Valea Palpa,
nu este observată de mulţi turişti.
Însă este cea mai ciudată şi mai precisă matematic
dintre toate diagramele de la Nazca.
Simbolul Stelei-Soare şi Crucii este un poligon în formă stelară
alcătuit din două pătrate care înconjoară perfect un cerc,
având acelaşi centru şi diametru.
În interiorul grilei sunt cercuri în cercuri şi pătrate în pătrate.
Structura oglindeşte nu doar geometria sacră a Noului Ierusalim,
ci şi furnizează o altă conexiune.
Când te uiţi la aceasta, este foarte evident
că este ceea ce se numeşte o "mandală".
Sau o "yantră" în India sau Tibet.
Ce caută o mandală, un simbol yantra într-un deşert îndepărtat
din Peru, asta este foarte interesant.
Este un simbol foarte sacru.
Reprezintă ideea de a fi conectat cu tărâmul zeilor.
Şi atunci trebuie să ne întrebăm din nou, ei bine,
care era tărâmul zeilor?
Este foarte interesant de remarcat că, văzut din cer,
este foarte asemănător, nu identic, de exemplu,
cu amplasamentul templelor din Borobudur.
Templele buddhiste din Borobudur sunt situate în Indonezia,
la 17.000 km Vest de Nazca, fiind construite pe numeroase cercuri
înconjurate de o platformă din pătrate simetrice.
Intervine întrebarea dacă aceste locaţii nu sunt cumva interconectate,
aşa cum evidenţiază teoria astronauţilor antici
şi că de fapt, oamenii din trecutul antic nu erau izolaţi.
Ei relaţionau unii cu alţii.
În final, există și o conexiune extraterestră.
Este aceasta ceva ce a fost împărtăşit de către anticii dintr-o cultură
către restul oamenilor şi aceştia şi-au însuşit
aceste oraşe divine, aceste Noi Ierusalimuri?
Sau este ceva ce ne-a fost oferit
de către inteligeţa divină?
Este posibil ca structura Noului Ierusalim,
Steaua-Soare şi Crucea de la Nazca,
templul din Borobudur şi alte structuri geometrice din lume
să fie codificate pe aceleaşi principii matematice şi geometrice?
Şi dacă da, ţin acestea de un mesaj extraterestru
care să ne informeze nu doar despre originile noastre cereşti,
ci şi să ne ghideze spre o nouă reconectare?
Probabil, cheia înţelegerii relevanţei acestui cod sacru poate fi găsită
examinând alinierea astrologică a unor locuri misterioase
din întreaga lume.
Izolată în Oceanul Pacific,
la peste 3.200 km de coasta statului Chile,
se află unul dintre cele mai misterioase locuri din lume, Insula Paştelui.
Această mică masă de pământ găzduieşte aproape
900 de statui monolitice, sculptate din rocă vulcanică.
La 4.126 km spre Est, la 2.130 m deasupra nivelului mării,
se află ruinele izolate ale misteriosului oraş pierdut
al incaşilor, numit Macchu Pichu.
Iar la 17.287 km distanţă, pe cealaltă parte a planetei,
se află Mohenjo-daro, un loc unde teoreticienii astronauţilor antici
cred că s-a produs o explozie nucleară în trecutul îndepărtat.
Interesant este că, aşa cum a descoperit cercetătorul Jim Alison,
aceste trei locaţii se află în linie dreaptă de-a lungul Ecuatorului.
Şi cu doar o eroare minoră, se aliniază
cu un număr de alte locuri antice misterioase.
Avem platoul Giza, avem Nazca,
avem Angkor Wat în Cambodgia.
Toate aceste locuri sacre, extraordinar de importante şi puternice,
au fost construite urmând o linie dreaptă.
Acum, asta nu poate fi o coincidenţă.
Nu poate fi o coincidenţă.
Linia cuprinde şi oraşul antic sumerian Ur,
ruinele din Petra, Iordania
şi Persepolis, oraşul capitală a Persiei antice.
Toate aceste localizări diferite par să se alinieze,
și chiar la o deviere de un minut de grad,
nu se îndepărtează prea mult de linie.
Cum de atât de multe locuri antice importante
din toată lumea sunt cuprinse de această linie?
Ce poate explica această coincidenţă?
Asta este ciudat, deoarece doar oamenii care pot zbura,
sau care cel puţin pot studia hărţi,
ar putea face aşa ceva.
Ar putea fi acestea locuri unde, de fapt,
strămoşii noştri au realizat contactul cu extratereştrii?
Trebuie să fie ceva important în aceste locaţii şi în topografie,
în geometria care le-a indicat strămoşilor noştri
că acestea sunt pământ sacru, că sunt zone puternice
pentru a construi aceste amplasamente sacre.
Teoreticienii astronauţilor antici afirmă că dovada intervenţiei extraterestre
poate fi găsită, de asemenea, prin observarea modului în care
oamenii din trecut şi-au aliniat cu stele cele mai importante construcții.
La platoul Giza din Egipt, localizarea celor trei Mari Piramide
se aliniază perfect cu centura stelelor
din constelaţia Orion.
Centura Orionului este formată din două stele strălucitoare
şi o a treia stea mai obscură, care este situată puţin spre stânga.
Este exact ce se poate vedea la sol: cele două piramide mari
aliniate cu o a treia piramidă, un pic deplasată.
Arată ca şi cum ar fi vrut să aducă stele pe pământ.
De asemenea, aliniate cu aceste stele
mai sunt: oraşul antic Teotihuacan din centrul Mexicului...
satele triburilor Hopi din Sud-Vestul american...
şi Thornborough Henges,
un complex neolitic din nordul Angliei.
Poate fi o coincidenţă faptul că atât de multe culturi antice,
din întreaga lume, care se presupune că nu au comunicat între ele,
şi-au construit cele mai importante structuri urmând aliniamentele cereşti?
Vezi, asta nu poate fi explicat
ca fiind o simplă coincidenţă.
Este momentul să privim responsabil la ceea ce vedem cu adevărat
şi să înţelegem că există un plan global, inteligent şi matematic,
care se află la fundamentul acestor structuri.
Ideea că aliniamentele construcţiilor străvechi conţin informaţii
şi că locurile unde se află situate pe planetă
reprezintă, de asemenea, un aspect dintr-un cod complex,
este o idee fascinantă, pe care tocmai începem să o înţelegem.
S-ar putea ca amplasarea bizară şi aliniamentele
monumentelor antice sacre să fi fost create, de fapt,
pentru a servi unei forme de comunicare?
Și ar putea să fi avut ca scop plasarea unui mesaj ascuns,
pe care generaţiile viitoare să-l descopere?
Teoreticienii astronauţilor antici spun da şi sugerează că
mesaje nepământene pot fi găsite nu doar ascunse în întreaga lume,
ci chiar în interiorul corpului uman.
Universitatea Cambridge, Anglia.
Martie 1953.
Biologul american, James Watson
şi medicul englez, Francis Crick, au descoperit
forma tridimensională dublu-spiralată a ADN-lui.
Acest progres ştiinţific este un salt uriaş înainte
în dezvăluirea misterului originilor umanităţii.
Însă codul nostru genetic s-a dovedit a fi atât de complex,
încât Francis Crick a considerat că nu s-a dezvoltat întâmplător
şi că nu provine de pe Pământ.
Sir Francis Crick a spus că genomul uman nu a apărut aleatoriu
şi că astfel, suntem cumva programaţi precis
de către extratereştri,
se pare, în urmă cu mii de ani.
Mesajul este că ADN-ul nostru nu aparţine de Pământ.
De fapt, analiza sugerează că ADN-ul nostru este vechi de miliarde de ani
şi că am fost, de fapt, împământeniţi din stele.
Molecula ADN-ului poate fi asemănată cu întreaga Enciclopedie Britanică,
aruncată dintr-un elicopter,
mărunţită în cuvinte individuale, care, apoi, pe măsură ce
cuvintele cad ca nişte confeti,
se aranjează în ordinea corectă iniţială.
Cam așa este nebunia de a specula măcar că
ADN-ul a evoluat aleatoriu pe Pământ.
Este posibil ca ADN-ul să fie un cod creat inteligent?
Şi dacă da, poate exista şi mai multă informaţie inclusă
în strutura noastră genetică, pe care savanţii vor trebui să o descopere?
Ca şi moleculă informaţională, cred că ADN-ul este mult mai interesant
decât semnalele radio, de exemplu.
Trăieşte mai mult, are capacitatea de a se multiplica,
şi are o rată foarte mică de eroare.
Şi astfel, aceste trei calităţi fac din ADN un dispozitiv de stocare unic.
Deci, dacă vrei să păstrezi un secret, sau semnătura creatorului,
ADN-ul ar fi alegerea potrivită.
Ar putea exista mesaje imprimate
chiar în structura noastră genetică?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că da şi susţin că o parte
din acel mesaj ar putea fi inclus în structura universală a ADN-ului,
care este alcătuit dintr-o serie de combinaţii din trei molecule,
cunoscute ca şi codoni sau tripleţi.
Aceştia afirmă că este mai mult decât o coincidenţă faptul că
numărul 3 reprezintă stelele din centura Orionului...
numărul piramidelor din platoul Giza, care se aliniază cu aceste stele...
şi geometria de bază a însăşi formei de piramidă.
Avem o foarte fascinantă conexiune cu informaţiile
care converg spre aceeaşi concluzie.
Numărul 3 este începutul utilizării geometriei.
Molecula ADN are o geometrie care se bazează pe acest număr.
Geometria este caracteristica formării Universului,
iar numărul 3 formează triunghiul,
care este baza tuturor formelor geometrice.
Poate vom învăţa nişte lucruri foarte interesante
odată ce vom putea descifra corect mesajul.
Există oare mesaje extraterestre în jurul nostru,
ascunse în structuri complexe,
incluse în aliniamente geografice, roci sculptate,
gravate în peisaj şi chiar codificate în ADN-ul nostru?
Şi dacă da, ar putea exista o semnificaţie în faptul că
începem să descoperim acum aceste mesaje?
În Cartea lui Daniel, există un capitol care relatează despre
pecetluirea profeţiilor din Vechiul Testament.
Și că acestea vor fi descifrate din nou în zilele când fiinţele umane
se vor mişca rapid şi cunoaşterea se va amplifica.
Ei bine, putem afirma că trăim în acele zile
despre care Daniel a scris.
Atât de mult din ceea ce ştim despre cultura antică,
arhitectura şi tehnologia antică, este codificat!
Există coduri în literatură.
Vedem în diagrama Noului Ierusalim că există codificare,
din nou în geometrie, în arhitectură.
Aceste coduri ne-au fost lăsate cu mult timp în urmă
pentru a ne găsi calea, astfel încât să ne amintim cine suntem.
Este oare un fel de mesaj din trecut, lăsat nouă,
pe care să-l decodăm când vom atinge un stadiu avansat de civilizaţie
şi cunoaştere prin care să înţelegem toate acestea?
Se pare că doar începem să atingem un stadiu
de cunoaştere şi tehnologie prin care să înţelegem aceste coduri
pentru a găsi semnificaţia lor subtilă.
Este posibil ca răspunsurile la întrebările importante
ale umanităţii, legate de unde venim,
de ce suntem aici şi încotro ne îndreptăm,
să fie, de fapt, în jurul nostru, ascunse în mesaje extraterestre,
aşteptând să fie descifrate?
Poate cheia decodării acestora se află într-o text antic,
în ADN-ul nostru, sau poate în ceva ce va trebui să descoperim.
Şi odată ce vom sparge codul, vom găsi că răspunsurile la aceste întrebări
sunt mult mai profunde decât ne-am imaginat.
Corectare și adaptare text: Bic@2021