Putere incredibilă.
Avem realizarea
unor super oameni care erau indestructibili, invincibili.
Inteligenţă superioară.
Scopul final este să devină zei nemuritori.
Si abilitatea de a se reproduce.
Avem cunoştinţe în robotică
care s-au materializat în ceva ce ne gândim a fi oameni.
Dar obsesia aceasta de a creea oameni contrafăcuţi
indică, într-adevăr, calea
către viitorul omenirii
sau către trecutul său ?
O altă civilizaţie a realizat acelaşi lucru
cu sute de mii de ani înaintea noastră.
S-ar putea să trăim într-un univers
în care adevărata inteligenţă
o reprezintă roboţii.
Încă din zorii civilizaţiei,
omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori veniţi din stele.
Dacă e adevărat ?
Ne-au ajutat, într-adevăr, fiinţe extratereste
să ne modelăm istoria?
Şi dacă da, poate fi o legătură
între extratereştri şi roboţi?
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
EXTRATEREŞTRI ANTICI Sezonul 8, episodul 3
Extratereştri şi roboţii
Oraşul ştiinţific Kansai, Japonia.
La Institutul de Cercetări Avansate în Telecomunicaţii,
doctorul Hiroshi Ishiguro şi echipa sa
au în curs de realizare o serie de roboţi.
Oameni artificiali care arată incredibili de reali,
atât la înfăţişare, cât şi în mimica facială.
Când stăm jos nu ne oprim niciodată.
Ochii noştri şi capul şi corpul se mişcă uşor.
Deci, am dezvoltat mecanismul pentru a mima
acea mişcare necontrolată a omului.
Acest robot, piesă din seria Geminoid,
este proiectat să arate identic cu creatorul său.
Însă ceea ce îl diferenţiază de alţi roboţi de acelaşi fel
este numărul de motoare miniaturale, numite servomotoare,
folosite să reproducă expresiile umane.
În vreme ce majoritatea folosesc 10-12,
ultima generaţie de Geminoizi foloseşte peste 50.
Sub pielea feţei...
... aceste servomotoare pneumatice...
împing şi trag înapoi pielea,
astfel reuşim să obţinem expresiile faciale.
Robotul este programat să reproducă,
cât mai identic posibil,
mişcările pe care le face un om când se odihne?te.
Răspunde instantaneu
când e atins sau când i se pune o întrebare.
Poate fi, de asemenea, comandat de la distanţă.
Când acest robot este telecomandat,
el imită mişcarea capului (operatorului, n.t.).
De asemenea, când operatorul spune ceva,
sistemul analizează automat ce spune, dacă spune,
şi generează automat mişcarea buzelor.
În timp ce roboţii Geminoid se concentrează, în principal,
pe reproducerea expresiei faciale,
inginerii de la Laboratorul de Robotică Umană
al Universităţii din Texas
au dezvoltat un robot numit Dreamer, (Visătorul, n.t)
care poate efectua un număr la fel de impresionant
de mişcări corporale sofisticate.
L-am realizat pe Dreamer mai uman,
până la înfăţişarea şi formele şi aproximativ dimensiunile unui om,
în acelaşi timp făcând şi mişcările cât mai asemănătoare cu cele umane,
înţelegând şi învăţând de la om.
Deci, un lucru care face ca mişcările lui Dreamers să fie unice
este cel pe care noi îl numim "controlul total al corpului".
Deşi trunchiul lui Dreamer se odihneşte pe un suport cu roţile,
un set de picioare robotizate se află în dezvoltare,
care îi vor da lui Dreamer întreaga mobilitate peste doi ani.
Ne dorim ca aceste maşini să trăiască 100 de ani, neasistate.
Fără niciun fel de supraveghere.
Combinând caracteristicile naturale
ale androizilor ca aceia dezvoltaţi de Hiroshi Ishiguro
cu mobilitatea roboţilor ca Dreamer,
specialiştii cred că e aproape momentul
când umanoizii artificiali vor fi efectiv identici cu noi.
Vom fi capabili să creăm sisteme robotizate
atât de asemănătoare omului,
încât va fi insesizabilă diferen?a,
atât din punct de vedere al mişcărilor, cât şi morfologic.
Avem în faţă ceva de genul
entităţilor cu care am avut de-a face
în filmul Blade Runner, un fel de test Turing (testarea abilitaţilor umane la roboţi, n.t.)
care se făcea acolo, în încercarea de a identifica androizii.
Cred că, în principiu,
am putea avea androizi care să treacă
de o versiune sofisticată a testului Turing,
care ar forţa maşinăria să chibzuiască
la propriile sale cunoştinţe, la trecutul său,
la propriile sale sentimente...
şi cred că asta nu ar fi imposibil de realizat
şi, în orice caz, am considera aceste fiinţe ca fiind oameni.
În secolul 21,
roboţii sunt programaţi să facă orice,
de la operaţii chirurgicale,
până la condusul unui autovehicul.
Iar roboţii umanoizi ating atât de repede un nivel de complexitate
pe care îl credeam posibil doar în ştiinţifico-fantastic.
Însă care sunt implicaţiile creării roboţilor
din ce în ce mai inteligenţi şi mai independenţi ?
În martie 2015,
co-fondatorul Apple, Steve Wozniak, a afirmat:
"Computerele urmează să înlocuiască oamenii..."
"... viitorul este înficoşător."
Even Stephen Hawking...
şi fondatorul "Tesla Motors", Elon Musk,
au prezis că, în curând, maşinile vor depăşi
şi, în cele din urmă, vor înlocui oamenii.
Mulţi savanţi şi cugetători au stipulat
că, într-un final, maşinile vor pune stăpânire pe planetă.
Computerele devin mai rapide şi mai puternice.
În cele din urmă, vom concepe maşini
care ele însele vor concepe maşini şi mai bune.
Dacă devin mai deştepte decât noi, ar fi bine să avem grijă !
Însă, în vreme ce oamenii de ştiinţă
încă nu s-au decis dacă
roboţii vor prelua sau nu planeta,
adepţii paleoastronauticii îşi pun o întrebare complet diferită:
S-au mai întâmplat acestea şi înainte,
poate acum mii de ani ?
Abydos, Egipt.
Şapte kilometrii la vest de Nil.
În cadrul acestui vast sit arheologic,
se află ruine Sălii Osiris, (Sala de Judecată a lui Osiris, n.t.)
unde se adunau cu miile să se închine la zeul infernului.
În comparaţie cu majoritatea zeilor,
despre Osiris se crede că, de fapt, chiar a trăit fizic pe Pământ,
fiind unul dintre faraonii Egiptului.
Este adesea descris
având un disc solar înaripat.
În vreme ce mulţi cercetători au sugerat
că acest disc nu este altceva
decât o venerare a soarelui,
acel soare, în ceea ce îi priveşte pe egipteni,
are aripi şi a coborât din cer.
Deci, după părerea mea, altceva a fost descris:
un eveniment extraterestu
care, de fapt, s-a întâmplat în realitate.
Deşi majoritatea adepţilor paleoastronauticii cred
că zeii egipteni erau, în realitate, vizitatori extratereştri,
există mulţi care se întreabă
dacă Osiris chiar a fost făcut din carne ?i oase.
Una dintre cele mai faimoase poveşti în legătură cu Osiris
este că el a fost dezmembrat de invidiosul său frate Seth.
Seth, plin de furie,
a sfâşiat în bucăţi trupul fratelui său mort,
l-a rupt în 14 bucăţi şi la împrăştiat
pe întreg cuprinsul regatului.
Însă Isis, soţia sa loială, a căutat de-a lungul şi de-a latul,
a găsit bucăţile şi le-a strâns laolaltă.
Isis a izbutit să-l reînvie.
Când aud o asemenea poveste,
că o fiinţă a fost dezmembrată,
apoi cineva a pus laolaltă acele bucăţi
şi apoi au fost capabili să-l învie ca prin magie,
trebuie să pun întrebarea:
este posibil ca Osiris să nu fi fost o entitate biologică,
ci posibil să fi fost un fel de maşină sau robot ?
Pentru adepţii paleoastronauticii, poate că cea mai puternică dovadă
că Osiris posibil să fi fost robot se găseşte
în vechile texte din piramidă, (Piramida lui Kheops, n.t.)
care descriu simbolul "Djed" (hieroglifă şi picturi ce seamănă cu un stâlp)
drept coloana vertebrală a lui Osiris.
Osiris, după reînviere,
a fost pictat ca un pilon (stâlp),
care seamănă clar cu bobina lui Tesla din vremurile noastre.
Pilonul Djed era considerat un stâlp puternic.
În această gravură de la Abydos,
pare că Isis are mâinile introduse în spatele lui Osiris
şi probabil că ilustrează cum l-a manevrat.
S-ar putea ca povestea lui Osiris
să fie cu totul altceva
decât ne-am gândit noi ?
Este posibil ca strămoşii noştri
să fi întâlnit roboţi extratereştri extrem de sofisticaţi în trecut ?
Si dacă e aşa,
ar putea exista dovezi clare ?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi cred că dovada a fost recuperată din adâncurile mării
şi datează de mai bine de 2.000 de ani.
Marea Agee. Aprilie, 1900.
La doar 70 de metri distanţă de plaja micii insule Antikythera,
culegătorii de bureţi descoperă o epavă antică,
la 45 de metri adâncime.
În următorii doi ani,
de pe epavă sunt recuperate artefacte,
iar printre ele sunt şi rămăşiţele
unei cutii metalice cu corali crescuţi pe ea,
care datează din secolul al II-lea î.e.n.
Este cel mai vechi calculator mecanic descoperit,
precedând cu 1.500 de ani artefacte de aceeaşi complexitate.
Deci avem această cutiuţă
cu zeci de rotiţe zimţate în interior
şi s-a stabilit că
acel calculator analogic a fost utilizat
pentru a prezice evenimentele astronomice.
De asemenea, a fost primul calculator creat de omenire.
Oamenii de ştiinţă americani
care au studiat dispozitivul de la Antikythera
au declarat că descoperirea acestuia
a fost ca şi cum ai descoperi un avion cu reacţie
în mormântul faraonului Tutankamon.
Atât de incredibil li s-a părut.
Era ceva de neconceput
ca grecii antici, în 200 î.e.n.,
ar fi avut cunoştinţe despre asemenea dispozitive mecanice.
Acestea schimbă complet modul în care percepem istoria antică.
Atâta timp cât echipele de excavare
încă nu au determinat cu certitudine originea vasului
pe care a fost găsit mecanismul de la Antikythera,
principalul candudat este insula Rhodos.
Conform unor declaraţii de la acea vreme,
Rhodos a fost odată căminul a ceea ce, după standardele de astăzi,
ar putea fi considerată înaltă tehnologie.
În secolul al V-lea î.e.n.,
poetul Pindar scria că Rhodos
a fost odată împodobită cu statui care se trezeau la viaţă
ca nişte creaturi vii şi mişcătoare.
Scria că, dintr-odată, ele înviau,
astfel, apare întrebarea:
ei bine, dacă ai mai întâi nişte obiecte neînsufleţite,
iar apoi, deodată, cineva suflă viaţă în ceva,
se poate numi că avem referiri
despre un fel de maşinării ?
De unde aveau oamenii din Rhodos
cunoştinţe despre cum să creeze
aceste statui mişcătoare acum 2.500 de ani ?
Cred că este exact cum spunea Pidar,
adică le aveau de la zei.
Ei bine, cine sunt aceşti zei ?
Zeii sunt fiinţe reale, sunt extratereştri,
care au această tehnologie, o împart cu oamenii,
iar acum, când vedem mecanismul de la Antikythera,
avem ceva palpabil care arată că aveau capacitatea
să facă prelucrări mecanice avansate.
Este mai timpuriu cu cel puţin 1.500 de ani.
Ideea este că acea tehnologie chiar există,
iar distanţa dintre o asemenea tehnologie
şi robotică nu e prea mare.
Iar extratereştri ar fi putut foarte bine să aibă
acea posibilitate în acele vremuri.
Dacă luăm de bun ce spune acea legendă.
Ar putea mecanismul de la Antikythera să fie proba
că grecii antici aveau o tehnologie
mult avansată pentru timpurile în care trăiau ?
Si poate aceasta să fie dovada că, într-adevăr, existau
roboţi funcţionali pe insula Rhodos ?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi susţin că mai sunt dovezi
că roboţi avansaţi au existat şi la 480 de km mai în nord,
pe o altă insulă grecească: Lemnos.
Aici zac ruinele de la Hephaistia, (din sec. 9-8 î.e.n., n.t)
unul dintre cele mai importante oraşe din Grecia.
A fost numit astfel în onoarea zeului grec al metalurgiei,
Hefaistos, despre care se spune că a căzut aici din cer
şi chiar a trăit pe Pământ, alături de oameni.
Este descris, în atelierul său, ca fiind înconjurat de roboţi automaţi.
Pocnea (?) peste maşini
şi ele forfoteau peste tot, făcând pentru el toată munca grea.
Una dintre cele mai faimoase şi uimitoare creaţii ale lui Hefaistos
era Talos, un uriaş din bronz,
care proteja insula Creta.
Talos era capabil să observe
toate vasele care se apropiau de Creta
şi arunca cu bolovani în ele.
Era capabil să elibereze flăcări
şi astfel incinera orice barcă
sau altceva ce s-ar fi apropiat de el.
Deci, e posibil
ca Talos să fi fost un soi de maşină sau de robot ?
Grecia nu este singurul loc unde se pot întâlni povestiri antice
despre obiecte neînsufleţite care par să prindă viaţă.
Talmudul evreiesc (Biblia evreilor, n.t.) descrie o figură din lut,
numită Golem, care putea fi adusă la viaţă
introducându-i o formulă magică în gură.
În India, un vechi text sanscrit, numit "Lokapannatti",
relatează despre maşini fantomă care se deplasau
încă din secolul al V-lea î.e.n.,
iar textul chinezesc "Liezi" (Lieh Tzu - secolul al IV-lea î.e.n., n.t.)
descrie un robot umanoid ce fusese prezentat împăratului Mu
în urmă cu 3.000 de ani.
Există povestiri din multe culturi,
de pe întreg cuprinsul planetei, despre popoare care au creat
fie alţi oameni, fie maşini care semănau foarte mult cu oamenii.
Însă, dacă chiar au existat roboţi sofisticaţi în Antichitate,
care era scopul acestora ?
Cine îi construia ?
Şi, poate, cel mai important,
ce s-a întâmplat cu ei ?
La 24 martie 2015,
rover-ul marţian Opportunity
ajunge pe marginea vestică a craterului Endeavor, larg de 22,5 km.
Caută minerale şi alte dovezi
care ar putea dovedi că a existat viaţă pe Marte.
Este unul dintr-o serie de roboţi telecomandati
care, de mai bine de 10 ani,
au furnizat la NASA informaţii nepreţuite
despre cea mai apropiată planetă.
NASA a controlat cu succes roboţii...
de la o distanţă foarte mare.
Întocmesc planul aici, pe Pământ,
apoi transmit instrucţiuni către robotul de pe Marte.
Un alt robot NASA, umanoidul Robonaut 2,
lucrează pe Staţia Spaţială Internaţională.
Şi este în lucru aşa-numitul super robot, Valkyrie,
conceput pentru a înfiinţa colonii
şi a netezi calea pentru oameni pe alte planete.
Ca să trimitem oameni în spaţiu
este foarte dificil, periculos şi durează mult.
Este mult mai uşor să trimitem roboţi.
Însă, aşa cum astăzi utilizăm roboţi
pentru a colecta informaţii şi reducem riscurile pentru oameni,
ar fi putut exista tehnologii cibernetice similare în trecutul îndepărtat ?
Poveştile despre Osiris,
Talos şi Golem ar putea fi adevărate ?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi consideră că dovezi pot fi găsite
nu doar în trecut, ci şi aici, în prezent.
Norvegia.
Noiembrie, 2014.
Savanţii de la Universitatea din Oslo
lucrează la o nouă descoperire în robotică,
realizarea de roboţi care sunt capabili să se adapteze
şi să continue să funcţioneze
chiar dacă şi-au pierdut un membru.
De asemenea, roboţii ştiu cum să-şi creeze un nou membru,
cu ajutorul unei imprimante 3-D, şi să-l remonteze,
efectiv reparându-se singuri, fără ajutorul unei fiinţe umane.
Această nouă tehnologie este primul pas în realizarea
a ceea ce savantul maghiar John Von Neumann îşi imagina în 1940:
roboţi auto-replicanti.
John Von Neumann a fost un matematician
care avea o idee despre maşinile auto-replicante,
să producă o maşină,
iar acea maşină va descoperi materii prime
pentru a-şi construi o copie,
apoi maşina va trimite copia să se replice.
Deci una devine două,
două devin patru şi, până la urmă,
aceste lucruri vor fi capabile să exploreze întregul cosmos.
O teorie este că civilizaţiile extratereste
ar construi sonde spaţiale de acest tip,
iar aceasta ar fi calea cea mai rapidă
de a explora întregul Univers.
Întrebarea interesantă este
în ce măsură fiecare dintre aceste replici
conţine amintirile şi cunoştinţele
cu care s-a confruntat prima generaţie de roboţi.
Deci, trebuie să faci roboţii
la fel de dispuşi să accepte noi experienţe cum suntem şi noi,
dar, în acelaşi timp, să fie în stare să-şi transmită şi experienţele
de la oricare dintre generaţii
către următoarea generaţie prin autoreproducere.
Cred că aceasta ar putea fi o cale de urmat foarte importantă
când e vorba de călătorie spaţială.
Cred că cea mai interesantă întrebare este,
din punctul nostru de vedere, ca fiinţe umane,
în ce măsură mai facem noi parte din acel proces.
Este posibil
să putem crea roboţi cu conştiinţa de sine, complet autonomi
şi să-i trimitem nesupravegheaţi să exploreze Universul ?
Ar fi capabili aceşti roboţi să se autoreproducă la nesfârşit,
folosind materiale găsite pe planete îndepărtate ?
Adepţii paleoastronauticii sugerează că fiinţe extraterestre
poate au realizat deja această tehnologie.
Este întru-totul posibil ca o civilizaţie avansată,
mult mai avansată decât suntem noi pe Pământ,
ar putea dezvolta această tehnologie
a maşinilor auto-replicante
şi ar putea apoi să trimită roboţi cu inteligenţă artificială
în spaţiu, ca santinele, care ar scana o suprafaţa mult mai mare
decât ar putea acoperi cu sonde umane acea civilizaţie.
Este ceva ce probabil e deja folosit la scară largă
de către o multitudine de civilizaţii extraterestre.
Maşinile lui von Neumann sunt
o idee minunată, care este ilustrată în poveştile antice
despre extratereştri care vin pe Pământ.
În tradiţia egipteană antică,
învăţăm despre acele fiinţe luminoase şi fără formă
care au apărut din ceea ce ei descriu
drept "Insula Oului" şi au creat civilizaţia (egipteană, n.t.)
Sugerează că ei utilizează
un soi de robot auto-replicant,
care e capabil să folosească forme genetice,
posibil importate de pe planeta de baştină,
care apoi se pot manifesta pe o nouă planetă,
în cazul nostru, Pământul.
Este posibil ca acea dovadă
despre roboţii auto-replicanti să poată fi găsită
în textele istorice şi religioase antice,
cum ar fi cele referitoare la Egiptul antic ?
Şi dacă da, omenirea de astăzi
abia face primii paşi către cunoştinţele care au fost disponibile
pe Pământ acum mii de ani,
cunoştinţe care poate au fost aduce aici
de călători spaţiali extratereştri ?
Conform unora dintre adepţii paleoastronauticii,
conceptul conform căruia forme de viaţă extraterestre
ar fi vizitat Pământul, într-o primă fază, sub formă de maşini sau roboţi
nu este doar verosimil, ci şi logic
Şi poate chiar oferi explicaţii despre o serie de întâlniri extraterestre
ce au fost raportate nu mai departe de secolul 21,
întâlniri cu vizitatori roboţi care mai sunt denumiţi şi Cei Gri (Grii).
9 mai 2001.
Naţional Press Club, Washington, D.C. (Centrul Naţional de Presă)
În timpul unei conferinţe de presă despre "Proiect Dezvăluirea",
sergentul în retragere Clifford Stone face un anunţ uluitor:
susţine că, vreme de peste de 20 de ani,
a făcut parte dintr-o unitate secretă de operaţiuni militare,
însărcinată cu recuperarea de tehnologie extraterestră
în numele guvernului Statelor Unite.
Am participat la acţiuni în care am recuperat
chiar farfurii zburătoare prăbuşite, resturi ale acestora.
Existau cadavre la unele dintre aceste prăbuşiri.
De asemenea, altele erau vii.
În timp ce făceam toate astea,
spuneam poporului american că nu există aşa ceva,
spuneam întregii lumi că nu a fost nimic.
Unul dintre lucrurile despre care a vorbit Clifford Stone
era un program numit "Project Moon Dust".
Proiectul Moon Dust era un program militar legal
şi a fost conceput pentru recuperare de obiecte, cum ar fi sateliţii sovietici.
Numărul mic de documente din proiectului Moon Dust
care au apărut datorită Legii de liber acces la informare
dezvăluie că nu a fost vorba doar de vehicule spaţiale sovietice,
ci şi de OZN-uri.
Realmente se foloseşte termenul de "OZN-uri".
Conform declaraţiilor lui Stone,
a fost implicat în prăbuşirea a 12 OZN-uri.
Despre aceasta s-a aflat în ziua de după conferinţa de presă,
în timpul unui consiliu cu Stone şi membrii Congresului,
când el a dezvăluit ceva şi mai şocant
despre întâlnirile sale directe cu entităţi extraterestre.
Ne-am întâlnit chiar a doua zi, la 10 mai,
în consiliul pentru informarea membrilor Congresului.
Unul dintre lucrurile despre care a vorbit sergentul Stone
era natura aşa-numiţilor extratereştri Gri.
Spunea că existau nişte anomalii biologice foarte ciudate la aceştia,
care îi făceau să arate ca şi cum ar fi fost un fel de roboţi biologici.
Păreau să aibă, dacă aveau, câteva organe interne.
Şi totuşi, aceste fiinţe se pare că erau capabile să se deplaseze,
să gândească şi să acţioneze.
Sergentul Clifford Stone a fost atât de afectat
de ceea ce relata în faţă acelor senatori,
încât a izbucnit în plâns şi a părăsit încăperea.
M-am întâlnit cu el în câteva rânduri la locuinţa sa,
m-am uitat pe documente şi l-am ascultat
vorbind despre experienţa sa extraordinară
de a avea un anume tip de întâlnire
cu ceva care ar intra în categoria, din punctul lui de vedere,
fiinţelor de tip android sau hibrid.
Este posibil ca aşa-numiţii Gri,
raportaţi de către pretinşii răpiţi de extratereştri,
să fie roboţi controlaţi de dincolo de planeta noastră ?
În 2014, revista online "Motherboard" publica un articol
în care o mână de filosofi şi astronomi
presupuneau că forma de viaţă dominantă în cosmos
o reprezintă, probabil, roboţii super inteligenţi.
Iar conform adepţilor paleoastronauticii,
ideea nu este atât de exagerată cum pare,
în special când se ia în considerare
că roboţii Geminoid ai lui Hiroshi Ishiguro
sunt proiectaţi să transmită înfăţişarea umană
de la zeci de mii de km depărtare.
Proiectaţi tot pentru a fi controlaţi de la distanţă mare
sunt robotul Dreamer, creat de Universitatea din Texas
şi, de asemenea, călătorul spaţial robotizat de la NASA, Valkyrie.
Ce ne-am imaginat pentru viitor
este mai mult o autonomie supravegheată,
dăm robotului instrucţiuni de nivel înalt,
iar robotul este suficient de autonom încât să interpreteze acele instrucţiuni
şi apoi să ducă până la capăt o parte a misiunii sale.
Dacă avem androizi,
ceva cu o mare inteligenţă trebuie să-i fi fabricat
ca să vină aici, să opereze pe această planetă.
Însă, în timp ce unii adepţi ai paloeastronauticii cred
că Grii ar putea fi surogate
controlate de la mare distanţă de entităţi străine,
alţii sugerează că adevărul este şi mai incredibil.
Adesea, oamenii îi descriu pe Cei Gri drept creaturi inexpresive, reci.
S-ar putea ca ei toţi să fie, efectiv, din aceeaşi matriţă ?
Poate că sunt.
Chiar maşinile auto-replicante ale lui von Neumann.
Chestia interesantă despre această teorie
este că, adesea, oamenii spun că scopul răpirilor
este recoltarea de material genetic.
Ei bine, dacă aceşti Gri
sunt, de fapt, roboţi auto-replicanti,
ceea ce ar face ar fi să ia material genetic de la oameni
pentru a-şi construi mai multe copii ale lor.
Când Clifford Stone declara
că Grii ar putea să nu fie în totalitate entităţi bilologice,
el a menţionat faptul faptul, ca parte din argumentarea sa,
că aveau a cookie-cutter quality to them (????)
Sugereză declaraţia sa că entităţile extraterestre
care vizitează Pământul nu sunt doar mecanice şi artificiale,
ci şi biologice ?
Sunt ele creaturi străine cu adevărat
jumătate maşini, jumătate fiinţe umane ?
Septembrie, 2003.
Universitatea Clemson, Carolina de Sud.
Doctorul Thomas Boland depune primul brevet
pentru celule viabile obţinute cu imprimanta 3-D.
Deja o industrie de multe miliarde de dolari,
acest proces presupune introducerea de materiale biologice
într-un cartuş de cerneală modificat
şi printarea pe o hârtie bio,
fabricată din soia şi colagen.
Vedem o capsulă Petri,
cu un mediu de cultură gelatinoasă în interior.
Apoi avem o mică duză (ejector) care trece peste
şi pulverizează peste aceste mici hexagoane din geloză.
Iar în decurs de câteva minute, încep să se dezvolte celule,
devin acele pete maronii
care reprezintă începuturile ficatului uman.
Dr. Boland are nişte studii foarte interesante
cu privire la printarea ţesutului celular.
Cred că asta dă tonul unor idei foarte interesante
despre cum se pot bio-fabrica lucruri.
La un moment dat, se va folosi în domeniul roboticii,
mai ales că începem să combinăm dispozitive cu corpul uman.
Mulţi cred că acesta este primul pas
în construirea de organe umane prin inginerie.
În cele din urmă, scopul este să facem la fel
pentru oricare dintre părţile corpului uman.
Dar există şi intenţia de a merge mult mai departe,
prin combinarea biologiei cu tehnologia.
Se numeşte transhumanism.
Obiectivul final al transhumanistilor
este să devină zei nemuritori.
Pur şi simplu, aceşti oameni cred
că se vor contopi cu tehnologia şi vor deveni cyborgi.
Ei cred că vor descoperi nemurirea,
sistemele anti-îmbătrânire codificate în specia umană
şi că acesta va fi presupusul final evolutiv
al speciei umane, întrucât ei au devenit dumnezei.
În general, transhumanistii admit
că fiinţele umane sunt produsele evoluţiei biologice,
doar că am ajuns într-un moment al evoluţiei noastre
în care persistă întrebarea despre încotro ar trebui să ne îndreptăm.
Pe de o parte, fondul nostru biologic
ar putea fi luat ca un fel de platformă pentru a evolua,
prin manipularea genelor în diferite moduri.
Dar pe de altă parte, ne putem gândi la noi
combinându-ne cu tehnologii pe bază de silicon.
Ni se prezintă aceste ecrane montate pe cap,
cum sunt ochelarii Google,
unde oamenii poartă acum un computer pe cap.
Ceasul Apple este acum un soi de fuziune între om şi maşină
şi, în loc să stea jos la un calculator,
oamenii îşi "poartă" acum calculatoarele.
Vedem inimi artificiale... vedem stimulatoare cardiace...
Sunt un fel de precursori timpurii ai acestei transformări transhumaniste.
Cu certitudine există o fuziune între tehnologie şi biologie
şi ne confruntăm cu ea chiar astăzi.
Unii experţi cred că, până în anul 2050,
oamenii de ştiinţă şi inginerii vor descoperi secretele nemuririi,
graţie producţiei de organe artificiale
şi construcţiilor pe bază de silicon.
Adepţii paleoastronauticii sugerează că,
dacă luăm în considerare faptul că noi facem experienţe
de tip transhumanist astăzi,
este foarte posibil ca o rasă extraterestră mai avansată
deja să fi înregistrat o dezvoltare tehnologică similară.
O civilizaţie cu milioane de ani mai bătrână decât noi
ar fi putut evolua cu mult peste paşii de melc
pe care-i facem noi acum.
Dacă noi facem asta,
este posibil ca o altă civilizaţie să fi făcut acelaşi lucru,
dar, probabil, cu mii sau chiar sute de mii de ani înaintea noastră ?
Când ne uităm la unele dintre aceste texte antice pe care le avem,
vorbim întotdeauna despre cosmonauţi străvechi
care au venit să ne viziteze.
Dar dacă am fost vizitaţi de maşini ?
Şi astfel se naşte întrebarea:
vom fi noi înşine capabili să devenim cyborgi ?
Este posibil ca alte civilizaţii
să fi decis că sunt în stare să trăiască, în acest fel, pe termen nelimitat.
Şi cu cât mai mult ne uităm la modul în care
tehnologia şi biologia se combină una cu cealaltă,
cu atât mai mult ne putem confrunta cu ideea că,
datorită perfecţionării calculatorului,
am putea cu uşurinţă avea fiinţe
care sunt, în mod semnificativ, mai avansate.
Este posibil
ca extratereştri să nu fi trimis numai roboţi inteligenţi pe Pământ, în locul lor,
ci chiar ei, de fapt, să fi evoluat dincolo de corpurile biologice ?
Şi, dacă da,
ce ar putea însemna acest lucru pentru viitorul rasei umane ?
8 februarie 1957. Washington, D.C.
La spitalul Walter Reed,
omul de ştiinţă John von Neumann,
cel căruia îi aparţine ideea despre roboţii auto-replicanţi,
încetează din viaţă, la vârsta de 53 de ani.
În momentul în care a murit,
lucra la un manuscris intitulat "Calculatorul şi creierul".
Având doar 82 de pagini,
lucrarea era departe de a fi terminată,
însă unii au fost de părere că von Neumann studia posibilitatea
de a reproduce în totalitate mintea umană într-un calculator.
Pentru transhumanisti, aceasta oferă perspectivele
pentru ceea ce mulţi consideră ca fiind una dintre cele mai radicale invenţii...
transferul intelectului.
Companiile deja au construit
ceea ce se numeşte interfaţă neurală (nervoasă),
conectând calculatorul direct la creierul uman.
Ei cred că pot reprezenta întregul creier uman
şi toate datele stocate în el,
ca apoi să-l reproducă
într-un sistem artificial inteligent,
unde să poată fi stocat şi, în principiu, să trăiască veşnic.
Este posibil
ca o fiinţă în totalitate nonbiologică să poată avea simţuri ?
Iar dacă extratereştri vizitează Pământul de mii de ani,
ar putea, mai degrabă, ca ei să fie, de fapt, fiinţe robotizate ?
S-ar putea chiar ca entităţile biologice să fie o raritate în cosmos.
Am putea trăi într-un Univers
în care adevăratele inteligenţe de pe acolo,
şi care ne vizitează aici, sunt roboţi.
Sunt unii care cred
că maşinile deja au atins un nivel al inteligenţei
cu mult peste al nostru
şi că ele ne oferă o cărare marcată cu firimituri
pentru a ne ajuta să construim tehnologia
prin care am reuşi să devenim asemănători lor
şi, eventual, să fim asimilaţi de societatea lor.
Ar fi putut extratereştri care au supravegheat mii de ani omenire
să ne ghideze pe acest drum
nu pentru că doresc ca noi să avansăm tehnologic,
ci pentru ca noi să devenim, de fapt, tehnologia (roboţi) ?
Dacă specia umană este creaţia extratereştrilor,
aşa cum sugerează adepţii paleoastronauticii,
posibil ca ei să ne fi creat iniţial ca entităţi biologice
cu scopul de a ne limita durata de viaţă
până când vom fi pregătiţi să devenim asemenea lor ?
Există nişte lucruri foarte interesante
despre cât de asemănător cu o maşină este corpul uman.
Dacă lezăm anumite părţi ale creierului,
corpul cedează, la fel ca o maşină.
Putem leza un ligament sau o articulaţie,
iar apoi acea parte a maşinii nu va mai funcţiona.
Deci, trebuie să luăm în calcul posibilitatea
că viaţa, aşa cum o înţelegem noi, nu e neapărat aşa.
Există o posibilitate ca, dacă creăm calculatoare suficient de complexe,
dacă conştiinţa ar prinde viaţă în acea substanţă neînsufleţită
şi am avea roboţi cu conştiinţa,
ne-am putea gândi la ei ca la nişte persoane.
În fiecare poveste antică,
vedem referiri despre extratereştri căutând
să influenţeze corpul uman,
să-l completeze, în special cu tehnologie.
Cu actuala mişcare transhumanică, trebuie să ne întrebăm,
este posibil ca o parte dintr-un plan extraterestru
să influenţeze omenire în legătură cu implantarea tehnologiei în corpul uman ?
Şi dacă da, care e scopul ?
Acele de a ne îmbunătăţii aptitudinile,
sau este o încercare de a controla omenirea ?
În cele din urmă, numai timpul va da răspunsul la această întrebare.
Este posibil
ca fiinţe nepământene să dirijeze omenirea
nu doar pentru a evolua,
ci, în ultima instanţă, pentru a ne alătura lor,
sub formă de entităţi nonbiologice ?
S-ar putea ca dependenţa noastră de calculatoare...
telefoane mobile, Internet...
şi chiar de părţi artificiale ale corpului
să facă parte dintr-un vast plan extraterestru,
unul în care vom vedea oamenii devenind din ce în ce mai asimilaţi
de tehnologia de care suntem atât de dependenţi ?
Probabil că destinul omenirii
nu este să aibă o întâlnire cu strămoşii săi,
ci cu egourile noastre din viitor.
Şi probabil, când acea zi va sosi,
fiinţele umane, aşa cum le cunoaştem astăzi,
vor cugeta ceva mai mult
decât sistemele de operare învechite.
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]