Forme ciudate...
Cine Dumnezeu face aceste modele şi de ce?
... realizări grafice complexe...
Oamenii de ştiinţă afirmă că aceste geometrii
deţin secretul ascederii la niveluri superioare.
...şi un procedeu misterios, care sfidează orice explicaţie.
Toată lumea şi-a pus întrebarea, "Ce se întâmplă aici?".
Modelele care apar pe câmpuri din întreaga lume
reprezintă o farsă bine pusă la punct?
Sau chiar ar putea avea legătură cu o altă lume?
Acestea sunt mesaje de altundeva.
Iar "altundeva", după părerea mea, înseamnă "de origine extraterestră".
Încă din zorii civilizaţiei, omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori veniţi din stele.
Dacă ar fi adevărat?!
Ne-au ajutat, într-adevăr, extratereştri să ne modelăm istoria?
Şi dacă da...
reprezintă cercurile din lanuri o formă de comunicare?
EXTRATEREŞTRI ANTICI - Sezonul 8, episodul 8-
CERCURILE DIN LANURI
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
Turin, Italia. 23 iunie 2015.
Pilotul Silvio Sirotto raportează că, în timp ce zbura peste un lan de grâu,
a zărit un desen misterios, ce părea imprimat direct în lan.
Investigatorii nu au nicio explicaţie despre cum s-ar fi putut realiza desenul
fără să observe nimeni, într-o zonă intens circulată.
Şi astăzi continuă să fie un mister, însă este unul dintre ultimele exemple
ale acestui fenomen ciudat care are loc de zeci de ani...
... ba chiar de mult mai mult timp.
Peste 10.000 de asemenea structuri au fost găsite în întreaga lume.
Au fost raportate în peste 50 de ţări, aproape pe fiecare continent.
Denumite popular "cercuri din lanuri",
formaţiunile sunt realizate prin presarea recoltelor.
Ele variază de la mici cercuri,
până la pictograme complexe, ce se întind pe zeci de metri.
Au fost găsite în diferite recolte,
incluzând grâu, orz...
rapiţă şi porumb.
şi sunt în centrul atenţiei în întreaga lume de la jumătatea anilor '60.
Unul dintre primele, în 1966, a fost la Tully, în Australia.
Un fermier a auzit un bâzâit şi efectiv a văzut acest mare şi rotund disc,
de circa de 9 metri în diametru, ridicându-se din terenul mlăştinos şi cu papură.
Porneşte în sus şi dispare, lăsând în urmă cercul.
Încă de la Tully, se pare că există o idee vagă despre aceste imprimări circulare,
în aparenţă simple, însă apărute în mai multe locaţii de pe planetă.
În anii '60, '70 şi '80 au fost semnalate sporadic,
în 1990 au luat amploare şi fenomenul a devenit cunoscut în întreaga lume.
Din 1991, peste 2.500 de formaţiuni au fost raportate în 23 de ţări.
În calitate de reporter de investigaţie cu o experienţă de 30 de ani,
am încercat să descopăr sursa acestui fenomen.
Îmi amintesc că am primit aceste fotografii şi am citit că nu existau urme de paşi.
Nimeni nu se învârtise pe acolo, pentru că, dacă ar fi făcut-o,
ar fi trebuit să vedem paie rupte.
Toată lumea şi-a pus întrebarea:
"Cine Dumnezeu face aceste modele şi de ce?".
Erau prezenţi oameni de ştiinţă şi meteorologi la faţa locului,
oamenii chiar s-au ocupat serios de asta.
Nimeni nu ştia de ce se întâmplă acest lucru.
Politicieni, oameni de ştiinţă, comunitatea OZN,
cu toţii erau neputincioşi şi se întrebau:
"Ce se întâmplă aici? Ce sunt acestea?".
Unii se gândeau la ceva extraterestru.
Alţii se gândeau că a fost un gen de fenomen meteorologic.
Iar alţii ziceau, "Ei bine, nu e decât o păcăleală".
La 9 septembrie 1991, doi pensionari din zona rurală a Angliei,
Doug Bower şi Dave Chorley, au recunoscut că ei realizaseră formaţiunile din lanuri.
Folosind doar o scândură cu corzi, farsorii şi-au demonstrat tehnica
de presare a lanului pentru a obţine un desen.
Îmi amintesc când la ştiri s-a anunţat existenţa acestor doi bărbaţi,
care spuneau că ei sunt responsabili pentru toate formaţiunile din lanuri.
Şi imediat, ştiind ce anchetă făcusem eu,
ei bine, ei nu fuseseră în 23 de ţări... în primul rând.
În al doilea rând, nu aveau forma corectă.
Nu aveau aceeaşi geometrie.
Pentru aceea dintre noi care am fost într-o formaţiune adevărată,
chiar nu se pot compara.
Doug and Dave, "bărbaţii care au păcălit lumea".
Ăsta era titlul articolului din ziarul nostru local.
Aceşti doi oameni au apărut, susţinând "Noi le-am făcut!".
"Noi am făcut toate cercurile, din 1976 încoace, pe toate".
Majoritatea s-au lăsat păcăliţi... au fost momiţi.
Există unele teorii cum că Doug şi Dave erau chiar slugile guvernului,
că scopul a fost de a pune subiectul într-o lumină proastă,
de a-l discredita şi de a îndepărta presa.
Dar s-ar putea să fie ceva mai mult decât o farsă modernă,
pusă la cale de nişte farsori?
Adepţii paleoastronauticii spun că da şi sugerează
că formaţiunile din lanuri nu sunt nicidecum un fenomen al zilelor noastre,
ci că este urmărit de sute de ani.
Există un raport din anul 815, al episcopului Lionului,
un avertisment care îl înştiinţa pe un alt preot,
ce urma să-l înlocuiască în parohie,
că localnicii sunt implicaţi în ceva ce el considera a fi lucrarea diavolului.
Ei culeg seminţe dintr-un cerc apărut în recolte
şi le folosesc în ritualuri pentru fertilitate.
Există nişte declaraţii ciudate din anii 1600.
Unul dintre oamenii de ştiinţă, doctorul Robert Plot,
a raportat că a văzut cercuri în recoltele de pe moşia sa, în Staffordshire, Anglia.
Şi chiar a făcut schema a ceea ce a văzut.
De asemenea, avem legenda, apărută în anii 1600,
despre aşa-numitul "diavol-cosas". (Hertfordshire, Anglia, n.t.)
Unul dintre primele cercuri raportate a fost cel al "diavolului-cosas",
care străbătea lanurile de grâu.
Chiar există o gravură care prezintă ceea ce,
din toate punctele de vedere, arată ca un cerc în lan,
doar că este prezentă şi această creatură cu coarne care se învârte pe acolo.
În folclor, părerea era că ceva sau cineva a realizat această formaţiune în lanul de grâu.
Iar asta datează din 1678.
Unii au sugerat că ar putea exista o descriere
a unui cerc din lan chiar şi în Manuscrisele de la Marea Moartă.
În Manuscrisele de la Marea Moartă există o referire ascunsă
la o lumină care lasă o urmă pe pământ.
Exegeţii se întreabă: este posibil ca semnele de pe câmp,
în special cele din lanurile de orz şi linte, să fie cercuri din lanuri?
Este posibil ca cercurile din lanuri să apară de sute sau chiar mii de ani?
Şi dacă da, în vreme ce unele dintre aceste formaţiuni au fost prezentate ca farse,
s-ar putea ca multe altele să aibă legătură cu fiinţe nepământene?
O posibilă explicaţie ar putea fi găsită prin testarea unei formaţiuni artificiale.
Wiltshire, Anglia.
Această zonă rurală liniştită, aflată la 160 km de Londra,
este considerată epicentrul fenomenului cercurilor din lanuri.
De asemenea, găzduieşte multe dintre misterioasele situri antice,
inclusiv Stonehenge... Avebury... Silbury Hill... şi West Kennet Long Barrow.
Am putea accepta ideea că aceste cercuri apar în aceste locuri
pentru că acestea sunt marcate drept coridoare energetice,
ori puncte de joncţiune, ori locuri foarte speciale
care au fost folosite de oamenii din trecut în scopuri metafizice, meditaţii, rugăciuni etc.
Astăzi, exploratorul şi profesorul Giorgio Tsoukalos
se află la Wiltshire, pentru a se întâlni cu trei oameni
care au propria lor părere despre formaţiunile din lanuri.
John Lundberg, Rob Irving şi William Russell au o experienţă de peste 20 de ani
în realizarea de desene artistice în lanuri de cereale.
Vă mulţumesc pentru întâlnirea de azi.
Giorgio îi va provoca să recreeze o formaţiune
pe care mulţi investigatori o consideră dificil de reprodus identic.
În 2005, peste noapte, a apărut formaţiunea "Golden Ball".
Iată cum arată.
Cred că o cunoaşteţi. Are diferite cercuri.
Cât de mare este?
29 de metri în diametru.
Deci nu e mică, e destul de largă şi...
Mă întrebam dacă o puteţi recrea.
Cu siguranţă, putem încerca.
Aceasta a fost făcută peste noapte, deci aveţi la dispoziţie cam 7 ore.
Şi veţi folosi aceste plăci?
Da, aceasta se numeşte "stalk stomper",
unealta pe care noi o folosim pentru a tasa lanul.
În regulă, îi dăm drumul?
- Sigur. - Bine. La treabă.
Vom începe din centru.
John Lundberg şi echipa sa încep prin a schiţa desenul folosinf o ruletă.
Asta, aici.
După ce stabilesc poziţia marginilor, se folosesc de plăci pentru a-şi croi drum
peste tulpinile verticale, pentru a crea modelul dorit.
Echipa reuşeşte să finalizeze provocarea în timpul alocat.
Ei bine, a mers repede.
Destul de bine, nu?!
Bună treabă!
Deci, aţi avut vreo problemă sau nelămurire?
Cred că singura problemă ar fi că lanul este puţin cam răvăşit.
Dar sunt mulţumit de rezultat. Cred că cel mai bine se vede din aer.
Puţin mai sus. Continuă. Urcă, urcă...
Pentru a obţine o comparaţie fată-în-fată a desenelor,
Giorgio apelează la serviciile unei echipe locale.
Aceştia trimit o dronă dotată cu cameră deasupra câmpului.
Ridic-o puţin.
Opreşte-o acolo.
Este o reproducere reuşită. Fără îndoială!
- Aproape identică. - Da.
Chiar nu văd nicio diferenţă. Chiar e impresionant.
Deşi recrearea formaţiunii "Golden Ball" arată, din aer, aproape identic cu originalul...
cercetătorii cercurilor din lanuri sugerează că ceea ce a făcut unică formaţiunea
nu a fost felul în care se vedea de sus, ci cum se vedea de pe pământ.
Pentru a examina îndeaproape reproducerea,
Giorgio se întâlneşte cu investigatorul Charles Mallet.
Bună, Charles.
Încântat să te cunosc.
Vino în centru.
Mallet studiază fenomenul cercurilor din lanuri din 1990
şi a fost unul dintre primii investigatori ai modelului "Golden Ball",
când a apărut, în 2005.
Care sunt semnele care te determină să crezi că ceva e real sau artificial?
Cred că trebuie să renunţăm la ideea că oamenii nu pot crea forme în lanuri.
Oamenii chiar pot realiza forme impresionante în lanuri.
Deci trebuie să ne aplecăm privirea şi să ne uităm la dovezile fizice
înainte de a trage concluzii.
Când mă aflu într-o formaţie, mă uit la covorul de flori
din vârful plantelor, iar apoi mă uit pe sol.
Sunt două situaţii diferite, intact sau deteriorat,
pentru că s-a folosit un dispozitiv fizic, oamenii au păşit cu plăci de lemn.
Deci strivire, strivire, strivire...
Aceasta produce un tipar clar de deteriorare.
Deci, multe flori au fost distruse.
- Iar apoi poate reuşim... - Scuze.
... să ne uităm la detalii.
Trebuie să ne uităm la nişte tulpini.
Iată un exemplu despre ce păţesc plantele de nap
când sunt presate pe sol.
Îndoită puternic, în mod artificial.
Aici jos există o julitură, o răzuire de-a lungul tulpinilor.
Sugerezi că într-un scenariu "non-uman" tulpinile nu ar fi rupte astfel?
Fără discuţie!
Îmi poţi arăta câteva dintre pozele pe care le-ai adus pentru comparaţie?
Da, sigur.
Acestea au fost făcute la formaţiunea originală, din 2005.
Asta mă aştept să văd într-un cerc din lan adevărat.
Niciuna dintre florile din formaţiunea originală de pe Dealul "Golden Bill"
nu a fost deteriorată sau distrusă.
Iar stratul uniform de flori sugerează
că formaţiunea nu a fost produsă mecanic, folosind plăci târâte peste tulpini.
În formaţiunea originală, din 2005, nu a fost nimic fizic,
nimic mecanic nu a făcut acel cerc.
Aceasta chiar dă naştere la foarte multe posibilităţi,
iar un răspuns cinstit ar fi:
habar nu avem de unde vin aceste cercuri, cele originale.
Dacă formaţiunea "Golden Ball" nu a fost realizată cu plăci, atunci cum a fost creată?
Şi de către cine?
Posibil ca indicii suplimentare pot fi găsite
prin examinarea unor dovezi ciudate găsite la faţa locului.
Ann Arbor, statul Michigan.
La apogeul fenomenului cercurilor din lanuri, în anul 1990,
fizicianul W.C. Levengood, de la Universitatea din Michigan,
îmreună cu echipa sa de la "BLT Research", încep să cerceteze mostre
luate din diferite cercuri din întreaga lume.
Echipa BLT a efectuat o serie de teste, de la o simplă analiză microscopică
până la analizele chimice ale solurilor şi plantelor,
teste de germinaţie, măsurarea nodozităţii şi aşa mai departe.
Au realizat multe rapoarte de laborator şi câteva articole ştiinţifice,
în care explicau ceea ce au găsit.
Am descoperit că există două modificări, documentate ştiinţific, peste tot în lume.
Prima este alungirea nodului apical.
Multe tulpini au patru sau chiar cinci noduri,
protuberanţe cu aspect de articulaţie, pe care le-am găsit pe toată lungimea tijei plantei.
Nodul apical este primul nod care se formează din sămânţă...
iar acest nod devine alungit, întins,
în comparaţie cu nodurile plantelor din afara cercului.
Alungirea poate fi, să spunem, între 45% şi chiar peste 200%.
A doua modificare vizibilă a plantei, care a fost riguros testată,
o reprezintă "cavităţile de expulzare", explozia nodurilor de la baza tulpinii,
de obicei al doilea, însă uneori şi al treilea şi al patrulea nod.
Pur şi simplu, au găuri ca de explozii.
Pot să afirm că aceste modificări sunt peste înzestrarea umană din acest moment.
Acesta este un indicator al unei forme de căldură puternică
care a atins tulpina şi a modificat-o fizic.
Cine sau ce ar fi făcut asta?
Ar putea anomaliile fizice întâlnite la unele cercuri
să indice că acestea au fost create prin tehnologie avansată?
Şi dacă da, care ar putea fi aceasta?
În ianuarie 2000, folosind atât informaţiile proprii,
cât şi pe cele colectate de "BLT Research",
doctorul Eltjo Haselhoff publica o lucrare ştiinţifică
în care sugera că formaţiunile au fost create de o sursă de energie electromagnetică.
Practic, aţi analizat câteva dintre aceste formaţiuni.
Care ar fi concluziile dvs.?
Ipoteza este că, într-un fel, energia electromagnetică
este implicată în crearea acestor cercuri şi că, într-un fel sau altul,
această energie provoacă alungirea nodurilor.
Deci, nodurile de pe tulpini devin mai lungi.
Cu cât e mai mare energia, cu atât mai lungi sunt nodurile.
Trebuie doar să trasăm o secţiune transversală pe cerc
şi să măsurăm lungimea nodurilor în fiecare dintre aceste poziţii.
De fapt, asta vedem.
Vezi aceste noduri, aceste zone întunecate?
Acesta este undeva la jumătate, iar acesta este în centru.
Iată, există o diferenţă uriaşă de lungime.
Adică, e o mare... e fascinant, incredibil!
Este ca diferenţa dintre un cal şi un elefant.
Este foarte expresiv, se poate chiar reprezenta grafic.
Aceasta este lungimea nodurilor la margine, unde este de circa doi milimetri.
Aici este în centrul cercului, iar lungimea nodurilor este de cca. 4,2 mm.
Iar în restul zonei, lungimea este de cca. doi milimetri.
Există o modificare mare a lungimii nodurilor.
Sunt de peste două ori mai lungi.
Ce ar fi putut produce aşa ceva?
În cazul acestui cerc a existat un martor, când el s-a format.
Iar martorul spunea, "Am văzut un glob de lumină care stătea nemişcat".
Şi e important, pentru că, dacă un glob luminos stă nemişcat,
puteam stabili precis cum va fi distribuită energia pe sol.
Ştim că energia va fi mai mare în centru.
Iar energie mai mare înseamnă noduri mai lungi.
De asemenea, putem estima ce lungime ar fi avut nodul.
Acestea ne confirmă ipoteza. În cazul acesta, s-a potrivit perfect.
Mi s-a făcut pielea de găină, cu siguranţă e ceva acolo,
nimeni nu neagă că multe sunt făcute de om,
însă există şi ceva bizar.
Ai idee... cum sau cine l-ar fi putut realiza?
Este o întrebare grea. Ce pot să spun este că...
... nu ştiu!
Deci, este ceva ce încă rămâne fără răspuns.
Absolut!
Consider că e deprimant ca un lucru la-ndemână, cum sunt formaţiunile din lanuri,
nu este studiat suficient de comunitatea ştiinţifică,
că acestea sunt catalogate cu nonşalanţă drept "farse răsuflate",
deşi există dovezi ştiinţifice clare că nu toate cercurile sunt create de om.
Poate au origine extraterestră.
Oferă această interpretare ştiinţifică alternativă dovezi
că nu toate formaţiunile din lanuri sunt făcute de şarlatani?
Dacă e aşa, ar putea avea origini nepământene, poate extraterestre?
Poate că indicii suplimentare ar putea fi găsite
prin studierea declaraţiilor martorilor la fenomenul cercurilor.
Salisbury, Anglia. 7 iulie 2007.
Avocatul şi investigatorul Gary King îşi petrece noaptea la Knap Hill,
o zonă cunoscută pentru apariţiile de sfere misterioase şi alte evenimente ciudate.
Era 7 iulie 2007, deci pentru că era o dată oarecum norocoasă,
şapte - şapte - şapte, ne-am hotărât să venim aici.
Am venit cu prietena, pentru o noapte de veghe.
În jur de ora 3:00 dimineaţa a apărut o mare străfulgerare, care a cuprins tot cerul.
La 20 de minute după, ne-am uitat şi am văzut acest cerc.
Câmpul unde a apărut era chiar acesta, în partea dreaptă, unde e galben acum.
Era grâu în acel an, dar au făcut rotaţia culturilor acum.
Se întindea din spate, de la acei copaci, până la marginea acestei coline.
Era absolut enorm!
Formaţiunea se întindea pe o suprafaţă de 315 metri lungime şi 150 metri lăţime.
Desenul, de peste doi acrii, (1 acru = cca. 4 mii m.p., n.t.)
conţinea 150 de cercuri, cel mai mare având 50 de metri diametru.
Nu am idee cum a apărut. Ştiu sigur că nu oamenii cu plăci l-au făcut.
Experienţa lui Gary King este doar una dintre multele mărturii
despre desene care apar în mod misterios, într-o scurtă perioadă de timp.
Există aproximativ 70 de cazuri cu oameni care au fost martori la formarea cercurilor,
care efectiv stăteau în lanuri, iar cercurile s-au format instantaneu, în faţa lor.
În multe cazuri există un piuit puternic,
urmat de acest şoc electrostatic aplicat recoltei.
Iar apoi pare ca şi cum s-ar deschide un evantai...
... spicele se prăvălesc, efectiv!
În trei secunde, totul s-a încheiat!
Investigatorii cercurilor din lanuri menţionează
că multe dintre declaraţiile martorilor includ apariţii de lumini ciudate
împrejurul şi în interiorul formaţiunilor.
Milk Hill, Wiltshire, Anglia. 1991.
Steve Alexander, fotograf local, filmând o formaţiune de pe o colină,
surprinde o lucire metalică ciudată ce plutea deasupra câmpului.
- Ce e asta? - Nu ştiu.
Aparatul său a prins ceea ce părea a fi un glob de lumină albă,
ce zbura de-a lungul câmpului, chiar în apropierea unui cerc.
Acel glob luminos, indiferent ce ar fi fost,
zbura direct spre un tractor ce lucra în câmpul din vecinătate.
Ceva mai târziu, când a fost contactat, fermierul a spus,
"Am văzut acel glob ciudat, de mărimea unui pepene galben, zburând peste tractorul meu."
Indiferent ce ar fi, se mişcă singur.
Eu însămi am văzut câteva, şi sunt uimitoare în strălucirea lor.
Avem de-a face cu vârtejuri de plasmă inteligentă,
care transmit şi recepţionează informaţii pentru o inteligenţă necunoscută.
Globurile de lumină sunt adesea asociate fenomenului cercurilor din lanuri,
iar asta se întâmplă încă de pe vremea poveştii cu "diavolul-cosas" din 1678.
Apariţia luminilor este adesea asociată cu acest fenomen
şi par să reprezinte ceva ce noi nu putem înţelege.
Luminile fantomatice, apariţiile de flăcări rătăcite
reprezintă nişte forţe ale naturii pe care nu le cunoaştem pe deplin sau nu le luăm în serios,
ceva misterios cu care suntem nevoiţi să ne confruntăm.
Ar putea fi o navă reală, sau ar putea fi ceva ca un fel de peniţă
dintr-o mână extraterestră care se află undeva departe,
însă această lumină reprezintă proiecţia unei tehnologii
folosită din spatele siguranţei şi confortului spaţiului.
Trebuie să ne închipuim că o rasă extraterestră avansată trimite globuri
care sunt un fel de "vizor" pentru explorare.
Vin pe o planetă, găsesc ceva interesant, "vizorul" se transformă într-un portal,
prin care, probabil, aceşti vizitatori avansaţi pot trece,
sau în care, probabil, un om ar putea intra
şi călători spre planeta de origine a globului.
Aşa ceva să fie cercurile din lanuri?
Consider că proliferarea ideii găurilor de vierme în cercurile din lanuri
ne spune că aceasta este metoda de a comunica
şi de a călătorii a acestor vizitatori avansaţi.
Este posibil să avem de-a face cu călători în timp.
Călătorii în timp folosesc formaţiunile din lanuri
pentru a decide cu precizie timpul în care călătoresc.
Prin urmare, formaţiunile se adresează în mod special oamenilor?
Care ar putea fi scopul cercurilor?
Sunt coduri de aterizare pentru călătorii în timp,
după cum propun unii investigatori?
Sau ar fi posibil să servească drept mediu de comunicare?
Un scop care ne este menit să-l descoperim
când vom fi suficient de evoluaţi încât să-l desluşim.
Winchester, Anglia. 15 august 2002.
O formaţiune, reprezentând ceea ce pare a fi un extraterestru Gri, apare într-un lan de grâu.
În colţul din dreapta-jos prezintă un obiect discoidal,
care conţine ceea ce unii cred că ar fi un cod binar,
un limbaj informatic alcătuit din cifre de unu şi de zero.
Era o formaţiune care arăta ca un extraterestru,
faimosul Gri, cu ochii migdalaţi şi capul triunghiular.
De asemenea, exista ceea ce părea a fi un disc de calculator
şi ceva ce semăna cu codul binar.
Mesajul - chipurile - spune,
"Aveţi grijă cu purtătorii de daruri false şi promisiuni încălcate."
"Multă durere, dar încă nu e timpul trecut."
"Există bunătate în lume. Ne opunem înşelăciunii. Mesaj încheiat!"
Avertiza omenirea despre pericole, despre escroci.
Exact cu un an înainte, la 21 august 2001,
o altă formaţiune ce conţinea cod binar apare într-un lan de lângă Observatorul Chilbolton.
Cercetătorii sunt convinşi că desenul era un răspuns la un mesaj transmis în spaţiu
de către astronomii Frank Drake şi Carl Sagan în 1974.
În noiembrie 1974, Carl Sagan şi Drake, de la Universitatea Cornell,
au trimis din Arecibo, Puerto Rico, un mesaj în cod binar despre Pământ,
către oricine din cosmos l-ar fi recepţionat.
Mesajul original conţinea informaţii criptate binar,
şi anume cifrele de la unu la zece, o imagine cu ADN-ul uman, figura unui om
şi un desen cu sistemul solar, cu poziţia Pământului evidenţiată.
Era repetat identic, linie cu linie.
ADN-ul nu semăna cu o spirală dublă. Era foarte ciudat.
Apoi, în loc de un om de 1,8 metri,
era acestă creatură care avea, probabil, o treime din înălţimea unui om
şi era asociat cu un sistem solar bizar.
Era un model unic, foarte complex şi foarte ciudat.
Noi nu mai văzusem ceva asemănător până atunci.
În 2004, o piatră misterioasă a fost găsită în apropiere de Roswell,
având imprimată aceeaşi imagine ca a unui cerc din lan
descoperit în Chiseldon, Anglia, la 2 august 1996.
Pe Piatra Roswell există un simbol aproape identic cu cel din Anglia.
Mi se pare fascinant, pentru că indică faptul că ei încearcă, cumva, să comunice cu noi.
Deci ideea este că, probabil, unele dintre aceste cercuri
chiar sunt mesaje venite de undeva.
Iar "undeva", cred eu, înseamnă "origine extraterestră".
S-ar putea ca unele formaţiuni să fie medii pentru comunicare extraterestră?
Mulţi cercetători spun că da şi sugerează că o dovadă suplimentară poate fi găsită
prin examinarea ecuaţiilor astonomice şi matematice integrate în cercuri.
O formaţiune i-a zăpăcit pe toţi, iar oamenii spuneau: "Asta ce mai e?"
Apoi a văzut-o un matematician, care a spus:
"Staţi aşa, aceia este reprezentarea lui Pi. Şi este corectă până la a zecea zecimală."
Este o reprezentare a lui Pi într-o formă geometrică.
Felul în care extragi Pi este reprezentat prin lungimile diferitelor arce din fiecare segment.
Şi există pe spirală aceste mici caneluri, care îţi indică capătul unui arc.
Deci, se măsoară lungimile arcelor, iar acese lungimi dau zecimalele lui Pi.
Şi există şi un mic cerc, care reprezintă virgula zecimalelor.
Este un exemplu interesant despre cum să foloseşti geometria
pentru a reprezenta cifre şi numere.
Arată nivelul de înzestrare, cunoştinţele matematice şi dibăcia geometrică
care au fost necesare pentru a face aceste lucruri.
Multe dintre cele mai faimoase cercuri provin, de fapt, din modele fractale.
Ansamblul Mandelbrot...
... ansamblul Julia...
... pentru a le face, sunt necesare cunoştinţe de matematică.
Matematica este, desigur, o limbă universală.
Dacă vom întâlni vreodată extratereştri, ei nu vor vorbi engleza, franceza sau germana.
Vom vorbi şi vom comunica prin matematică.
Ar putea cercurile reprezenta o încercare a unei civilizaţii extraterestre
de a stabili o comunicare cu noi?
Există o varietate mare de forme geometrice, tetraedre, cuburi, octaedre,
ba chiar modele geometrice şi mai complexe.
Mulţi dintre oamenii de ştiinţă de top afirmă acum
că această geometrie este cheia către dimensiunile superioare.
Şi este la îndemână, în lanuri, ca şi cum ei ne-ar da un indiciu
despre cum să avansăm la nivelul următor ca şi planetă.
Ar putea formaţiunile care conţin modele astrale şi ecuaţii matematice
chiar să fi fost create de fiinţe nepământene care încearcă să comunice cu oamenii?
Iar dacă forţe extraterestre trimit mesaje omenirii,
de ce nu sunt interesate guvernele lumii?
Unele persoane din interior spun că sunt,
sugerând că ele nu sunt doar interesate, ba chiar direct implicate.
Avebury, Anglia. Iulie, 2006.
O pată cu un model geometric apare pe un câmp.
Desenul imită o formaţiune ce a fost creată exact în acelaşi loc cu 12 luni înainte.
Cercetătorii numesc acest fenomen "formaţiune fantomă".
Formaţiunile fantomă sunt cazuri diferite faţă de fenomenul cercurilor din lanuri.
În anul următor sau chiar mai târziu în acelaşi an,
există o întipărire rămasă pe câmp, chiar dacă cercul original a fost recoltat,
rămâne un reziduu imprimat pe sol.
Acesta, pentru unii oameni, pare un mare mister.
Modul diferit de dezvoltare a culturilor afectate persistă mai bine de doi ani
după apariţia cercului iniţial, însă doar în cazul anumitor formaţiuni.
O serie de cercuri reapar iarăşi.
Pare că extratereştri fac tot posibilul să comunice cu noi,
repetând aceste desene pe pământ.
Şi probabil că încearcă să ne dea informaţii despre care ei cred că am avea nevoie,
dar pe care noi trebuie să le descifrăm.
Ar putea fi un mesaj aşa de important, încât desenele reziduale să rămână în lanuri
vreme de luni sau chiar ani de zile?
Dacă da, nu ar trebui ca fenomenul cercurilor din lanuri
să fie mai îndeaproape supravegheat de către guvernele lumii?
Unii investigatori sugerează că guvernele american şi britanic folosesc sateliţii
pentru a fotografia şi cataloga în secret formaţiunile din lanuri.
Însă unii speculează că implicarea acestora este cu mult mai mare de atât.
Aşa cum guvernul britanic a dus o politică de ascundere a interesului pentru OZN-uri,
la fel a procedat şi în cazul cercurilor din lanuri.
Dacă există un mesaj extraterestru acolo, fireşte că guvernul va dori acele cunoştinţe,
însă vor dori să le păstreze pentru ei.
Fascinant este faptul că unele dintre acele formaţiuni pe care le văd oamenii
ar putea fi, de fapt, făcute chiar de guvern.
Oameni de ştiinţă ai guvernului ar putea crea replici
din partea noastră pentru extratereştri.
Indiferent dacă formaţiunile sunt... reziduri plasmatice...
sau extraterestre, sau o combinaţie a celor două,
de ce nu poate toată lumea să afle ce sunt, dacă guvernele ştiu adevărul despre acestea?
Ce s-ar întâmpla dacă toată lumea ar şti, dacă toţi am şti că nu suntem singuri?!
Există posibilitatea ca guvernele să acţioneze în secret
pentru a muşamaliza mesajele codificate în formaţiuni...
ba chiar să încerce să comunice cu entităţi nepământene
creând chiar ele cercuri în lanuri?
Iar dacă aceste formaţiuni chiar sunt mesaje de la extratereştri,
ce încearcă ei să ne comunice?
Ceva a produs aceste lucruri
ca şi cum ar face un film despre cum să comunice cu această planetă,
dar l-a făcut pe episoade.
Matematica, avertismentele... cineva ne susţine, doreşte să evoluăm.
Consider că acele formaţiuni sunt o carte de vizită ce ne-a fost oferită,
ce a fost pusă chiar sub ochii noştri.
Iar noi chiar ar trebui să fim atenţi la acele mesaje.
Reprezintă indicii lăsate în întreaga lume,
care ne învaţă să ne schimbăm părerea că nu suntem doar noi.
Au folosit extratereştri cercurile din lanuri pentru a comunica cu omenirea?
Sunt aceste desene complexe piese dintr-un puzzle matematic
care, odată puse împreună şi descifrate,
vor dezvălui adevărul, atât despre originile noastre, cât şi despre destinul nostru?
Poate că vom descoperi secretele Universului nu aventurându-ne în vastitatea spaţiului,
ci înţelegând mesajele care ne sunt transmise aici, pe Pământ.
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]