Bătălii purtate pe cer.
Scriptura spune că barca zburătoare a zeului Salva s-a prăbuşit pe Pământ.
Arme cu o putere inimaginabilă.
Conform miturilor sumeriene, o planetă a fost distrusă complet.
Şi dovezi de tehnologie avansată acum mii de ani.
Clădirile sunt replici ale maşinilor pe care le-au văzut stămosii noştri.
Descrieri despre războaie purtate între zei pot fi găsite în toate legendele antice.
Ar putea aceste povestiri să descrie, într-adevăr, bătălii între extratereştri?
Dacă da, continuă ele să aibă loc şi astăzi?
Nu am nicio îndoială că există o facţiune extraterestra războinică pe această planetă.
Încă din zorii civilizaţiei, omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori veniţi din stele.
Dacă ar fi adevărat?!
Chiar ne-au ajutat extratereştri să ne scriem istoria?
Şi dacă da, a fost Pământul câmpul de luptă pentru războaiele extraterestre?
EXTRATEREŞTRI ANTICI
RĂZBOAIE EXTRATERESTRE - Sezonul 8, episodul 9-
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
Londra, Anglia. 19 martie 2002.
Ofiţerii de la Serviciul de Combatere a Criminalităţii Informatice
îl arestează pe inginerul de sistem Gary McKinnon, de 34 de ani,
acuzându-l pentru accesarea neautorizată a calculatoarelor securizate
ale NASA şi Pentagon, vreme de 13 luni.
În apărarea sa, McKinnon iese în public, susţinând că ar fi căutat
informaţii guvernamentale secrete despre OZN-uri şi energie alternativă.
În loc de acestea, el a găsit dovezi despre o consipratie şi mai mare.
Fără îndoială, cea mai fascinantă descoperire pe care susţine McKinnon că a făcut-o
erau fişierele care se refereau la ceva numit "ofiţeri non-terestri".
McKinnon vorbeşte despre cum aceşti ofiţeri au fost, se pare, repartizaţi pe anumite nave
marcate cu iniţialele "F.S.S.U.", însemnând Forţele Spaţiale ale Statelor Unite.
McKinnon considera că a găsit o dovadă de netăgăduit
despre un program spaţial american, clandestin şi strict secret,
care se desfăşura în paralel cu programul spaţial oficial al NASA.
Ar putea avea Statele Unite un program spaţial secret?
Dacă da, de ce?
Se pregătesc pentru un război în spaţiu împotiva altor state... sau a altor specii?
Conform fostului Ministru al Apărării canadian Paul Hellyer,
autorităţile americane tăinuiesc informaţii despre legătura lor cu fiinţe extraterestre.
Am fost implicat în multe lucruri, unele dintre ele terifiante şi îngrijorătoare.
OZN-urile sunt reale.
Guvernul Statelor Unite a intrat în contact cu ei.
În septembrie 2005, Hellyer a făcut senzaţie, anunţând că, de fapt, OZN-urile există.
Ulterior, a declarat că nu doar o rasă de fiinţe extraterestre vizitează Pământul, ci mai multe,
afirmaţie susţinută şi de cosmonautul Edgar Mitchell,
a şasea persoană care a păşit vreodată pe Lună.
Când cosmonautul Ed Mitchell a venit la Toronto, imediat după ieşirea mea publică,
l-am invitat la cină. M-a întrebat, "Câte specii crezi că există?".
Am spus, "Undeva între două şi 12".
Iar el a spus, "Da, şi eu cred la fel".
S-a întâmplat, ca în anii următori, acest număr să tot crească.
Cred că, aşa cum sunt mai multe specii pe Pământ,
există mai multe specii şi în Univers.
Cunosc persoane din interior care mi-au spus în mod direct
că deja avem relaţii diplomatice cu o varietate de culturi şi specii extraterestre.
Eu ştiu, de exemplu, că există două sau trei specii de Gri.
Ştim că există călugăriţe şi reptilieni de diferite tipuri,
iar acestea sunt doar cele principale, pentru că sunt cele pe care vi le puteţi imagina.
Chiar ar putea exista mai multe rase de extratereştri care vizitează Pământul?
Şi dacă da, fac cu toţii parte dintro confederaţie?
Adepţii paleoastronauticii spun că nu, iar surse guvernamentale, ca Paul Hellyer, susţin
că aceste specii diferite sunt rivale, au planuri care nu mereu sunt favorabile oamenilor.
Cred că este o situaţie îngrijorătoare ce trebuie cercetată de urgenţă
şi asta pentru că una sau două dintre specii ar putea râvni la teritorii de-ale noastre
şi ar putea, drept rezultat, să dorească să reducă populaţia umană.
Îi preocupă binele nostru, sau binele lor?
Indiferent cum ar fi, ar trebui să aflăm, până nu e prea târziu.
Ar putea fi adevărate afirmaţiile despre străini care se luptă pentru controlul Pământului?
Conform adepţilor paleoastronauticii, dovezi despre un asemenea conflict există,
iar acesta se desfăşoară de mii de ani.
Mumbai, India. 4 ianuarie 2015.
Congresul de Ştiinţă din India, desfăşurat la Universitatea din Mumbai,
găzduieşte un simpozion cu titlul "Ştiinţele antice sanscrite".
Textele pe care se axează simpozionul sunt cele mai vechi scrieri sanscrite hinduse.
Printre acestea, alături de poezie, teatru, ştiinţă şi filosofie,
există şi mărturii despre un mare război între zei... ce au venit din cer.
Cărţile sacre hinduse, Mahabharata, Ramayana şi Veda,
sunt cele mai vechi învăţături de pe continent.
Poveştile sunt intense şi palpitante, multe au de-a face cu mari conflicte şi războaie,
zeii sunt într-o bătălie permanentă unul cu celălalt, folosind un echipament extraordinar.
În mare parte, aceste poveşti descriu bătălii cosmice.
Bătăliile purtate între zei, în regate cereşti, sunt predominante în miturile hinduse.
La Congres, o serie de oameni de ştiinţă au un punct de vedere controversat...
anume că aceste texte hinduse ar fi mai vechi de 1700 î.e.n. nu e doar mitologie,
ci descriu personaje şi evenimente istorice reale...
şi o tehnologie avansată care a existat cu adevărat acum mii de ani.
Ar putea fi adevărat?
E o întrebare care a fost dezbătută atât de savanţii indieni, cât şi de adepţii OZN.
Povestea hindusă Mahabharata este plină de referiri
la ceea ce pare a fi tehnologie extraterestră.
Avem vehicule zburătoare... avem arme cu activare vocală...
avem extincţii de civilizaţii prin intermediul a ceea ce pare a fi explozie nucleară.
Indienii sunt convinşi că aceste poveşti nu sunt simple mituri.
Sunt consemnări istorice, Mahabharata şi Ramayana nu se numeau mituri.
De fapt, se numeau "Itihasas", care înseamnă "istorie".
Pentru indieni, aceste texte reprezintă arhive istorice despre regi şi evenimente petrecute,
ce au avut loc cu mult timp în urmă.
Ar putea textele sanscrite să conţină, cu adevărat, consemnări istorice
despre războaie purtate între zei care au fost prezenţi fizic pe Pământ,
aşa cum mulţi indieni cred?
Şi dacă da, erau aceleaşi fiinţe care sunt în conflict şi astăzi?
Adepţii paleoastronauticii spun că da şi sugerează că în India există dovezi materiale
care demonstrează că aceste consemnări nu sunt simplă mitologie.
Dwarka, Nord-Vestul Indiei. 1983.
Arheologul marin S.R. Rao demarează o explorare subacvatică de 10 ani
în largul coastei acestui vechi oraş pescăresc, iar ceea ce găseşte este uluitor.
La şase metri adâncime există ziduri de gresie...
străzi pavate şi alte dovezi despre ceea ce a fost odată un port prosper.
La Dwarka, ceea ce s-a descoperit până acum sub apele oceanului este tulburător.
De exemplu, există acest zid imens, estimat la circa 580 de metri lungime.
Asta ar sugera că aici a fost o zonă rezidenţială complexă.
Excavaţiile ulterioare şi dovezile geologice demonstrează că ruinele aparţin unui oraş
care s-a scufundat brusc în 1443 î.e.n.
Identificarea acestor ruine reprezintă o descoperire arheologică majoră,
însă şi mai important este locul unde au fost găsite.
Vreme de secole, despre oraşul de azi Dwarka s-a crezut că este acelaşi
cu cel descris în Mahabharata ca fiind reşedinţa zeului Krishna.
Conform cărţii, în timpul războiului din regiunea Kurukshetra,
un rival al lui Krishna, conducătorul Salva, a atacat Dwarka dintr-un car zburător,
trăgând cu arme de distrugere în masă care luminau cerul.
A zburat deasupra Dwarka în carul său, bombardând oraşul
cu diferite tipuri de armament.
Într-un final, Krishna a utilizat propria sa armă teribilă şi l-a spulberat din cer.
Se spune în carte că nava zburătoare a conducătorului Salva
a coborât arzând din cer şi s-a zdrobit de pământ.
Aceasta sugerează că au fost implicate maşini în război, care puteau zbura.
Curând după marele război, Krishna este ucis,
iar acest oraş magnific, construit pe un pământ ieşit din mare, se scufundă iar.
A existat cât timp Krishna a locuit acolo.
Majoritatea istoricilor consideră acest război ai zeilor ca fiind folclor.
Ar putea aceste ruine scufundate să fie dovada
că vechile texte hinduse se bazează pe o istorie reală?
Par să se confirme că vechile mituri, vechile legende, au o bază reală.
Adepţii paleoastronauticii sugerează că o dovadă suplimentară poate fi găsită
la Mahabalipuram, un vechi oraş-port situat pe coasta de Sud-Est a Indiei.
Conform poveştilor antice,
şase din cele şapte pagode existente cândva la Mahabalipuram
s-au pierdut în urma unui mare potop trimis de zeul Indra pentru a distruge oraşul.
Ca şi în cazul Dwarka, istoricii şi arheologii consideră povestea ca fiind un mit.
Însă, la 26 decembrie 2004,
un tsunami masiv a provocat scăderea temporară a nivelului apei,
scoţând la iveală o serie de formaţiuni misterioase.
La o verificare mai atentă, s-a constatat că sunt structuri artificiale,
posibil ruinele pagodelor pierdute din Mahabalipuram.
Arheologii au făcut scufundări în această zonă
şi au descoperit că, de fapt, acolo este un oraş scufundat
Deci, asta ar presupune că legendele despre acest loc sunt reale,
că, de fapt, au fost distruse de un fel de inundaţie, exact cum spun legendele.
Dacă recentele descoperiri arheologice ar fi dovada
că oraşul Krishna şi cele Şapte Pagode din Mahabalipuram chiar au existat,
aceasta ar putea însemna că poveştile despre atacarea acestor locuri sunt şi ele reale?
Poate că s-ar putea găsi un răspuns
prin examinarea multora dintre structurile de piatră de la Mahabalipuram, numite rathas.
Peste tot în Mahabalipuram există aceste structuri ca nişte domuri, numite rathas.
Rathas s-ar traduce "oraşul din cer", "casa zeilor" sau, de ce nu, "nava din cer".
Sunt temple, dar, în acelaşi timp, sunt considerate vehicule în care zeii...
zeii pot veni pe Pământ, se pot înfăţişa credincioşilor.
Observaţi că există toate aceste mici...
sunt denumite kudo.
Sunt mici ferestre în formă de potcoavă în care apar feţele zeilor.
În multe temple din India veţi întâlni roţi uriaşe
adăugate ca o temă la baza acestora,
tocmai pentru a le reaminti credincioşilor că acestea sunt care ce se deplasează.
Ele erau vimanele zeilor,
iar structurile de piatră sunt replici ale maşinilor pe care le-au văzut strămoşii.
Ar putea reprezenta ruinele de la Dwarka şi Mahabalipuram,
alături de templele şi sculpturile în piatră din întreaga Indie
o mărturie fizică a războaielor descrise în vechile texte hinduse?
Dacă da, s-au purtat aceste bătălii între facţiuni inamice de origine extraterestră?
Poate că indicii suplimentare ar putea fi găsite
prin studierea consemnărilor istorice din vechea Mesopotamie.
Wittenberg, Germania. 1766.
Astonomul Johann Daniel Titius avansează ideea că există o structură logică
a modului în care sunt amplasate planetele din sistemul nostru solar...
cu excepţia unei anomalii extrem de neobişnuite.
Distribuţia planetelor în sistemul solar a fost dintotdeauna haotică.
Ele par să fie distanţate după un anume tip de aranjament matematic.
Doar că există un spaţiu gol mare între Marte şi Jupiter,
iar astăzi se văd acolo doar asteroizi, o mulţime de fragmente pietroase.
Descoperirea i-a determinat pe astronomi să concluzioneze
că, la un moment dat, a existat o planetă între orbitele lui Marte şi Jupiter.
Iar ceea ce se află în interiorul acestui gol este, acum, o centură de asteroizi.
Mulţi oameni de ştiinţă presupun că aceşti asteroizi
sunt resturile unei lumi care a fost distrusă acum mii de ani de o coliziune cosmică.
Conform scriitorului Zecharia Sitchin, distrugerea acestei planete
e posibil să nu se fi produs din cauze naturale.
Drept dovadă, el citează poveştile celei mai vechi civilizaţii cunoscute, sumerienii.
Miturile sumeriene insistă pe ideea că a existat această fenomenală bătălie cosmică,
că zeii s-au luptat între ei prin cosmos, o planetă împotriva altei planete.
Şi că, de fapt, o planetă a fost complet distrusă în timpul acestei bătălii.
Ei şi-au distrus propria planetă şi au fost nevoiţi să-şi mute civilizaţia pe alta nouă.
Ar fi posibil să fi fost cândva o planetă între Marte şi Jupiter,
pe care a existat viaţă inteligentă?
Şi dacă da, distrugerea ei s-a produs ca urmare a unui război extraterestru?
Adepţii paleoastronauticii spun că da şi sugerează că recentele descoperiri ale NASA
pot aduce dovezi că supravieţuitorii acestui conflict
s-au refugiat pe un corp ceresc aflat în interiorul centurii de asteroizi.
La 19 februarie 2015, naveta spaţială Dawn trimitea pe Pământ
imagini cu lumini strălucitoare misterioase
ce se reflectau pe suprafaţa unei planete pitice numite Ceres.
În vreme ce unii cercetători sugerau că luminile sunt produse de ceva natural,
cum ar fi o suprafaţă de gheaţă sau emanaţii de gaze,
imaginile de înaltă rezoluţie nu au reuşit să elucideze adevăratul motiv al reflexiilor.
Patru luni mai târziu, în iunie, naveta surprinde imagini şi mai incredibile,
imagini care înfăţişează ceea ce pare a fi o piramidă de 4.800 de metri înălţime.
Posibil să fie structuri artificiale.
Astfel, apare întrebarea, "este posibil să fi fost construite de extratereştri"?
În loc să considerăm miturile creaţiei din Sumer drept mitologie,
poate că acestea sunt date ştiinţifice pe care ar trebui să le reanalizăm.
Ar putea o explorare suplimentară a planetei Ceres
să scoată la iveală dovezi ca aceasta a servit, cândva, drept refugiu
pentru supravieţuitorii unui război extraterestru?
Adepţii paleoastronauticii spun că da,
susţinând că, conform textelor sumeriene, aceste facţiuni războinice
s-au refugiat şi pe o altă planetă - Pământul.
Ei susţin că poveştile întâlnite în întreaga lume,
despre zei războindu-se pe cer, sugerează că acest conflict a continuat
odată ce supravieţuitorii au ajuns pe noua lor planetă de reşedinţă.
Peste tot în lume vedem dovezi despre acest război ce a avut loc.
A avut loc în Grecia, în mitologia scandinavă,
de-a lungul întregului simbolism mezoamerican...
Şi, cu consecvenţă, ceea ce vedem este un fel de bătălie pentru preluarea Pământului.
Când ne uităm la multe dintre aceste basme antice,
ne lasă impresia că zeii se luptau între ei de faţă cu noi.
Astfel, putem lua în calcul şi o posibilitate şocantă...
că noi suntem urmaşii învingătorilor.
Şi că au existat anumite grupuri care ne-au protejat şi chiar s-au aliat,
pentru că, de fapt, noi suntem succesorii lor direcţi,
ei ne-au creat printr-un fel de inginerie genetică.
Şi există şi alte facţiuni, care vor să ne radă complet de pe faţa pământului.
Iar acele războaie e posibil încă să aibă loc, chiar acum.
Sunt oamenii descendenţii unei rase de extratereştri
a cărei planetă a fost distrusă acum mii de ani?
Ar putea poveştile antice despre războaiele zeilor
să fie considerate dovezi despre facţiuni extraterestre
care s-au luptat şi, poate, încă se luptă şi azi pentru controlul asupra Pământului?
Posibile indicii suplimentare ar putea fi găsite
prin examinarea mărturiilor despre OZN-urile care apar deasupra bazelor nucleare de azi.
Sultanabad, Iran. Noiembrie, 2004.
Forţele Aeriene Iraniene lansează un avion F-14, pentru a intercepta o aeronavă
ce se apropia cu viteză de centrala nucleară IB-40.
În timp ce se apropiau, piloţii raportează un obiect luminos
cum nu au mai avut ocazia să întâlnească:
este sferic şi emite gaze postcombustie verzi.
Când încearcă să-l intercepteze cu rachetele,
radarul le este bruiat de o mare cantitate de radiaţii magnetice emise de navă.
Ce a fost, nimeni nu ştie.
Cu siguranţă, a fost un OZN care a părăsit rapid zona.
Este fascinant şi, de asemenea, curios şi oarecum îngrijorător
de ce OZN-ul a fost atât de interesat de instalaţiile nucleare.
De asemenea, au fost raportate OZN-uri
şi deasupra bazelor nucleare din Anglia şi America.
În martie 1967, unitatea Forţelor Aeriene Malmstrom din Montana
a fost locul unuia dintre cele mai serioase, uimitoare şi îngrijorătoare incidente OZN.
Personalul de pază declara că a văzut lumini puternice, farfurii zburătoare... clar, OZN-uri!
Una dintre rachete s-a dezactivat brusc. Apoi alta, şi alta...
Până când întreaga rampă de lansare s-a dezactivat complet.
Este extrem de îngrijorător, înseamnă că, în cazul în care OZN-urile devin ostile...
întregul nostru arsenal atomic ar putea deveni complet inoperabil.
Ar fi posibil ca fiinţe extraterestre
să supravegheze instalaţiile nucleare de pe Pământ?
Dacă da, de ce?
Există două motive pentru care OZN-urile ar fi interesate de instalaţiile atomice.
Unul ar putea fi că sunt îngrijoraţi că ne-am putea autodistruge.
Au un motiv întemeiat în a ţine rasa umană în viaţă.
Sau, poate, au motive personale să îşi dorească această planetă.
Cealaltă posibilitate este că ei se tem că am putea inventa arme nucleare mai avansate
şi că, într-o zi, noi vom fi rivalii lor.
Armele nucleare ar putea reprezenta singura tehnologie umană
capabilă să fie o ameninţare pentru ei.
Este posibil ca tehnologia actuală să fi avansat până în punctul
în care omul este considerat o ameninţare pentru facţiunile extraterestre?
Unii adepţi ai paleoastronauticii sunt convinşi că aşa stau lucrurile
şi sugerează că există dovezi că extratereştri
au folosit arme nucleare identice aici, pe Pământ, acum mii de ani.
Regiunea Great Sand Sea. Nordul Africii.
Într-o zonă izolată a deşertului Sahara, de-a lungul graniţei dintre Egipt şi Libia,
bucăţi transparente de sticlă galben-verzuie sunt împrăştiate pe kilometri întregi.
Acest compus rar de silicat (98% siliciu), numit Sticla din Deşertul Libian,
se poate forma doar prin expunerea nisipului la căldură şi presiune extreme...
ca acelea generate de impactul unui meteorit.
Însă nu există nici semne vizibile ale vreunui crater de impact...
şi nici nu a fost găsit vreunul cu ajutorul tehnologiei satelitare.
Sticla din Deşertul Libian are mii de ani vechime,
iar una dintre provocări este să ne dăm seama cum s-a format acea sticlă.
Ştim că sunt necesare căldură mare, temperaturi ridicate şi presiune mare.
Această sticlă verde-gălbuie pare vitrificată.
De fapt, este izbitor de similară cu trinitita, sticla de cuarţ
care s-a creat după explozia atomică de la baza nucleară Trinity, din New Mexico.
Unii se întreabă dacă Sticla Libiană nu cumva provine tot de la o explozie nucleară.
Este posibil ca explozia nucleară să o fi produs,
dar pentru asta ar trebui să admitem că cineva a avut arme nucleare.
Este posibil ca Sticla din Deşertul Libian
să se fi format prin detonarea unei arme nucleare cu mii de ani în urmă?
Adepţii paleoastronauticii spun că da şi susţin că dovezi
despre folosirea unei asemenea arme apar scrise în textele Egiptului Antic.
În povestea egipteană în care Horus răzbună moartea tatălui său Osiris,
el zboară la cer într-un disc cu aripi.
Iar acolo, se întâlneşte cu duşmanii lui Osiris, pe care îi urmăreşte.
Apoi, Horus lansează un fel de armă teribilă care, mai întâi, îi orbeşte pe inamici,
după care îi ucide.
Pare un fel de armă devastatoare ceea ce foloseşte Horus.
Posibil să fi dezlănţuit asupra lor un fel de armă nucleară?
Ar fi putut Egiptul antic să fi fost locul unui război nuclear purtat între extratereştri?
Dacă da, astfel s-ar putea explica
apariţia OZN-urilor în preajma bazelor militare nucleare?
Adepţii paleoastronauticii afirmă că, deşi nu este sigur
dacă extratereştri sunt preocupaţi să apere omenirea sau pe ei însuşi,
recentele descoperiri ale NASA oferă dovezi că Pământul este protejat din exterior.
Cinci, patru, trei, doi, unu...
Pornire propulsoare...
şi decolare!
Baza Spaţială Cape Canaveral, Florida. 30 august 2012.
NASA lansează două sonde spaţiale, cu intenţia de a studia Centurile Van Allen...
două zone cu particule, de forma unei gogoşi, ce înconjoară Pământul.
După doi ani de analize, NASA descoperă un fenomen surprinzător.
Centurile Van Allen funcţionează ca o cupolă protectoare,
apărând Pământul de radiaţiile periculoase.
Planeta este permanent bombardată cu particule din spaţiu
care, dacă ar reuşi să penetreze atmosfera, ar fi destul de nocive pentru viaţă.
Însă, datorită Centurilor Van Allen
şi combinaţiei dintre câmpurile magnetice şi particulele încărcate deja prezente acolo,
particulele nou venite sunt respinse pe o traiectorie curbă,
astfel Pământul este protejat, iar noi nu suntem loviţi de ele.
Centurile de radiaţii Van Allen sunt unul dintre cele mai extraordinare fenomene
ce au fost descoperite în ultima vreme.
Unul dintre lucrurile uimitoare este că acestea se schimbă şi se modifică
ca şi cum ar fi coordonate de o inteligenţă.
Centurile Van Allen ar putea fi o tehnologie avansată,
pe care noi încă nu o înţelegem.
O tehnologie care blochează nu doar particulele cosmice venite de la Soare,
ci ar putea proteja Pământul de arme extraterestre care ar putea utiliza
un anume tip de tun cu particule care şi-ar putea croi drum spre Pământ.
Au fost concepute Centurile Van Allen de către fiinţe extraterestre,
pentru a proteja omenirea de facţiuni extraterestre ostile?
Chiar ar putea fi un sistem defensiv extraterestru,
care protejează Pământul de un atac?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi sugerează că dovezi suplimentare despre o facţiune străină
care controlează spaţiul aerian al Pământului
pot fi găsite prin studierea prăbuşirilor OZN din zilele noastre.
În 2005, investigatorul OZN Ryan Wood publica o carte în care relatează 74 de cazuri
de obiecte ciudate care au căzut din cer încă din anul 1897.
O dovadă că aceste prăbuşiri au avut loc,
el citează documente oficiale, martori ocular şi chiar dovezi fizice.
În cartea sa "Majic Eyes Only", Ryan Wood înşiră toate aceste prăbuşiri.
Iar eu cred că Statele Unite au recuperat marea majoritate a OZN-urilor.
A fost o prăbuşire la nord de Winnipeg, Manitoba, în Canada,
iar oamenii pe care îi folosim de obicei la investigarea dezastrelor aeriene
s-au deplasat acolo, unde au fost întâmpinaţi de trupele americane... cu armele!
Au contactat Ottawa şi li s-a spus, "Lăsaţi-i pe americani să se ocupe".
Am avut câteva prăbuşiri extraordinare...
Roswell, Cape Girardeau, Missouri...
Se întâmplă peste tot!
Atunci te întrebi,
"Cum de s-au prăbuşit, când au o asemenea tehnologie?".
Trebuie să ne întrebăm cum extratereştri, cu toată super tehnologia lor avansată,
s-ar prăbuşi, pur şi simplu?!
Se pare că altceva se întâmplă aici.
Poate că extratereştri se luptă între ei pe cerul nostru.
Este posibil ca facţiuni războinice ale extratereştrilor denumiţi "zei"
să fie, de fapt, implicate în ceea ce se întâmplă pe Pământ astăzi?
Iar războaiele pe care le-am întâlnit în vechile scrieri,
de exemplu Mahabharata sau Biblia,
ar putea să se desfăşoare în continuare pe cerul nostru?
Chiar ne-am putea afla în mijlocul unui conflict extraterestru
ce are loc de dinainte de apariţia civilizaţiei umane pe Pământ?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi sugerează că supravieţuirea noastră ar putea depinde
de un sistem defensiv străvechi, care există de mii de ani... chiar sub picioarele noastre.
Yakutia, Rusia. 1854.
Într-o regiune pustie din Siberia, cunoscută drept "Valea Morţii"...
geograful şi naturalistul Richard Karl Maak conduce o expediţie ştiinţifică
organizată de Societatea Geografică Rusă în bazinul râului Vilyuy.
În jurnalul său, Maak notează că, alături de echipa sa,
a întâlnit câteva obiecte metalice mari şi misterioase încastrate în pământ,
pe care vânătorii locali le denumeau "cazane".
Alte relatări au avut loc la finele secolului 19 şi începutul secolului 20.
Conform descrierilor,
aceste domuri metalice care ieşeau din pământ
măsurau între 6 şi 9 metri în diametru.
Existenţa lor este întărită şi de legendele populaţiei locale iacute,
care spun că, de-a lungul anilor, cazanele se deschid periodic
şi trimit mingi de foc către cer.
De fapt, ar fi posibil ca un obiect să-şi ia zborul din pământ
şi să intercepteze un corp ceresc care vine...
... ar putea fi un bolid, un meteorit, orice ne-ar putea afecta planeta.
Ca şi cum cineva a amplasat o staţie automată,
programată să doboare un corp ceresc care ar putea cauza pagube teribile,
poate chiar sfârşitul vieţii pe Pământ.
La 30 iunie 1908, o minge de foc a fost văzută brăzdând cerul
deasupra râului Tunguska, în Siberia, urmată de o explozie masivă.
Era aceeaşi zonă unde sunt îngropate aceste misterioase cazane.
20 de ani mai târziu, când Armata Sovietică a cercetat regiunea,
ei au raportat că au găsit copaci doborâţi pe o arie de kilometri în jurul epicentrului...
... dar niciun crater.
Ofiţerul sovietic Alexander Kazantsev a venit cu o idee în 1940,
anume că a fost un OZN care a pătruns în atmosfera terestră şi a explodat.
Ideea a fost preluată şi de alţii,
însă unde şi-a prezentat el ideea e greu de spus,
pentru că secretomania e la ordinea zilei în Rusia.
Este posibil "cazanele" să fie un fel de arme antiaeriene
împotriva ameninţărilor din spaţiu?
Este posibil ca Pământul să fi fost "echipat" cu un gen de tehnologie super avansată,
care ne protejează pe toţi şi, indiferent cine a câştigat aceste războaie extraterestre,
cei care, de fapt, ne-ar putea fi strămoşi,
acea tehnologie a fost pusă acolo pentru ca urmaşii lor să fie protejaţi
de oricine ar fi fost inamicii acum mii de ani.
Unii adepţi ai paleoastronauticii consideră că,
dacă există un conflict extraterestru, cauza ar putea fi faptul că
anumite facţiuni străine consideră oamenii o ameninţare.
Ei afirmă că punctul în care a ajuns omenirea astăzi
a fost prevăzut în aceleaşi texte sanscrite care dovedesc şi războaiele extraterestre.
Textele hinduse antice ne spun că suntem în ultima parte
a celor patru etape ale planetei...
... iar această etapă e numită Kali Yuga. (Epoca demonului Kali sau Epoca Viciilor, n.t.)
Iar Kali Yuga reprezintă o perioadă cu conflicte,
cu acţiuni violente, o perioadă nefastă.
Deci e posibil ca extratereştri să ne supravegheze,
pentru a vedea cum facem faţă acestei perioade foarte tensionate.
Există conflicte pe cer.
Există specii diferite, cu planuri diferite!
Sunt convinsă că suntem consideraţi drept o ameninţare potenţială.
Ei ar putea bănui că, până la urmă, noi vom călători prin cosmos
şi ar putea să se gândească la faptul că... am putea fi o specie războinică...
prin urmare, trebuie să fie atenţi la noi.
Mă gândesc că viitorul speciilor este în pericol.
Astfel consider eu. Există lecţii ce trebuie învăţate
şi trebuie să le învăţăm acum! Foarte, foarte repede!
Este posibil ca fiinţe extraterestre să se fi luptat mii de ani pentru a deţine Pământul?
S-ar putea ca rezultatul acestei dispute să fie determinat, în cele din urmă,
nu de combatanţii extratereştri, ci de către oameni?
Poate că suntem pe punctul de a atinge un moment decisiv în evoluţia noastră,
un punct de cotitură care ne va conduce
ori către strămoşii noştri, ori către exterminare.
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]