Această piramidă uriaşă din Antarctica
ar putea fi cea mai veche piramidă de pe planetă.
Posibil ca sub gheaţă să se afle răspunsurile despre trecutul nostru.
Naziştii au manifestat un interes deosebit în legătură cu Antarctica.
OZN-uri s-au ridicat din apă şi au tras cu un fel de fascicul,
efectiv despicând în două vapoarele.
În Antarctica s-ar putea afla rămăşiţele unei civilizaţii extraterestre
care a existat acolo în urmă cu mii de ani.
Încă din zorii civilizaţiei,
omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori din stele.
Să fie, oare, adevărat?!
Chiar ne-au ajutat fiinţe extraterestre să ne scriem istoria?!
Dacă da, am putea găsi dovada supremă
când vom scoate la lumină piramidele din Antarctica?
EXTRATEREŞTRI ANTICI
PIRAMIDELE DIN ANTARCTICA - Sezonul 9, episodul 1-
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
Întinzându-se pe mai bine de 8 milioane de km pătraţi,
de-a lungul sudului extrem al Pământului,
se găseşte cel mai rece şi mai izolat continent...
Antarctica.
Din cauza climatului său neprietenos,
cu temperaturi frecvente diurne de - 10 grade C
şi viteze ale vântului de peste 320 km/h,
Antarctica este, în mare parte, neexplorată de om.
Conform consemnărilor istorice,
omul modern nici nu a pus piciorul pe continent până în 1853,
când căpitanul de vas Mercator Cooper a debarcat
pe ceea ce poartă acum denumirea de Coasta Oates din provincia Victoria.
Astăzi, un număr cuprins între 1.000 şi 5.000 de oameni
locuiesc la bazele de cercetări împrăştiate de-a lungul continentului,
înfruntând condiţiile extreme în încercarea de a învăţa mai multe
despre acest peisaj misterios.
Interesant la Antarctica e că 98% din ea este acoperită cu gheaţă.
Doar pe alocuri există mici suprafeţe proeminente,
înălţimi montane, creste, piscuri.
Antarctica este continentul cel mai puţin explorat.
Chiar şi Polul Nord, unde nu e decât gheaţă, a fost explorat mai mult.
E un mister şi e chiar aici, pe Pământ!
Probabil că este ultima parte neexplorată de pe planetă.
Antarctica este o lume îngheţată, despre care ştim foarte puţine.
Gheaţa din Antarctica are o grosime de până la 5 km în anumite locuri,
iar ce se află sub ea este, în mare măsură, un mister pentru oamenii de ştiinţă.
Turnul Sears are jumătate de kilometru înălţime (523 m., Chicago, n.t.) ,
deci am putea aşeza nouă Turnuri unul peste altul
şi tot nu am atinge grosimea acelui strat de gheaţă.
Mulţi geologi consideră că Antarctica a fost complet îngheţată
şi nelocuită vreme de mai bine de 12 milioane de ani.
Însă în 2012, noi fotografii au dezvăluit formaţiuni
ce pun la îndoială această opinie.
Structuri piramidale misterioase răsar din gheaţa care se topeşte.
Există o serie de ştiri recente despre piramide găsite în Antarctica.
Există diferite fotografii care prezintă ceea ce par a fi
piramide cu patru laturi, foarte asemănătoare cu cele de la Giza, din Egipt,
şi din alte locuri din lume.
Deşi pozele au fost catalogate de către oamenii de ştiinţă
drept nimic altceva decât formaţiuni naturale,
analiştii în imagistică satelitară, ca de exemplu Joseph White,
nu sunt cu totul de aceeaşi părere.
În martie 2013, el a dezvăluit ceea ce crede că ar fi dovada
existenţei unei alte piramide, amplasată la sud
de îndepărtatul lanţ muntos Shackleton.
Iniţial, am descoperit structura pe Google Earth.
Mă uitam la nişte pete negre ciudate care apar în Antarctica,
când am dat peste această structură pătrată ce pare ar fi un fel de construcţie,
poate chiar o piramidă, însă, cu siguranţă,
cave foarte mare şi pătrat.
Este aliniată perfect după punctele cardinale: nord, sud, est, vest.
Iar asta îmi dictează că este o structură artificială, deoarece structurile aleatorii,
de exemplu munţii, nu au o astfel de aliniere.
Pe de altă parte, ca să ştim când o structură nu e naturală,
în general căutăm o simetrie...
cum ar fi unghiuri drepte, triunghiuri echilaterale
şi forme pe care, de regulă, nu le întâlnim în natură.
Această structură are exact... doi kilometri pătraţi.
Din colţul acesta până în colţul acesta sunt doi kilometri,
iar din acest colţ până în acest colţ sunt, de asemenea, exact doi kilometri,
ceea ce înseamnă o mărime mai mult decât dublă
faţă de orice piramidă descoperită până acum pe Pământ.
Deşi pare de neconceput că ar putea exista piramide în Antarctica,
în ultimii ani arheologii au descoperit piramide peste tot în lume,
pierdute vreme de secole, mascate drept formaţiuni naturale
sau ascunse în locuri greu de imaginat.
Au fost descoperite pe câmpurile din nordul Peru...
îngropate sub noroi şi dărâmături în Indonezia...
iar una s-ar putea să existe în Los Angeles, California.
Peste tot în lume întâlnim dovezi despre structuri piramidale.
Ar trebui să începem să luăm în calcul posibilitatea
ca şi Antarctica să fi fost locuită.
Să fi fost o civilizaţie dispărută?
Să fi fost cosmonauţi antici?
Poate chiar cele mai timpurii monumente ale civilizaţiei noastre
îşi au originea în Antarctica.
Dacă această piramidă uriaşă din Antarctica este o structură artificială,
s-ar putea să fie cea mai veche piramidă de pe planetă.
S-ar putea să fie chiar şablonul
după care toate celelalte piramide au fost construite...
... ca să arate la fel.
S-au făcut cercetări amănunţite asupra piramidelor din întreaga lume,
atât din punct de vedere al alcătuirii, cât şi legate de scopul acestora.
Iar una dintre teorii este că piramidele sunt centrale electrice.
Astfel, dacă aceste piramide sunt plasate strategic pe tot globul
şi generează electricitate, este posibil să se creeze
o undă energetică pe toată întinderea planetei,
care înseamnă, în principiu, o alimentare fără fir cu energie.
S-a emis teoria că navele antice,
cele extraterestre şi cele dotate cu super tehnologie,
ar fi putut folosi acest sistem interconectat de energie
pentru a se deplasa pe întreaga planetă
deci ar fi logic ca,
dacă a existat o astfel de reţea planetară de piramide,
şi Antarctica să fi avut piramide.
Întrebarea fundamentală despre aceste structuri piramidale...
... de unde provin ele?
Pentru că nu este ceva întâmplător.
Aceste structuri reprezintă un fenomen global.
Aşadar, care a fost stimulentul?
Care este originea lor?
Iar şi mai fascinant...
îşi au originile pe continentul Antarctica?
Ar putea piramida descoperită de Joseph White
în apropierea lanţului muntos Shackleton,
dar şi alte formaţiuni piramidale recent fotografiate în Antarctica
să ofere dovada unor vizite extraterestre pe Pământ, într-un trecut îndepărtat?
Iar dacă ele chiar sunt structuri artificiale,
cum a fost posibilă realizarea lor într-un loc ce stă îngropat sub gheaţă
de mai bine de 12 milioane de ani?
Conform adepţilor paleoastronauticii,
Antarctica s-ar putea să nu fie un continent îngheţat
de atâtea milioane de ani, aşa cum sugerează comunitatea ştiinţifică.
Ei afirmă că dovada poate fi găsită
prin studierea unei hărţi vechi de 500 de ani, ce prezintă continentul...
fără nicio urmă de gheaţă.
Siberia, 2013.
Un mamut lânos este descoperit în gheaţa arctică,
congelat atât de rapid,
încât sângele şi ţesutul muscular s-au conservat perfect.
Este doar unul dintre multele exemplare
ce au fost descoperite în gheaţa siberiană în ultimii 15 ani,
multe părând ca fiind în mişcare, unele având mâncare în gură,
iar în stomacuri vegetaţie care creşte într-un climat mult mai cald.
Descoperirea unui mamut perfect conservat
dă naştere unor întrebări ştiinţifice interesante.
S-a întâmplat ceva anume în plan local,
care a dus la congelarea rapidă a mamutului?
De asemenea, se naşte întrebarea
despre cât de rapidă poate fi schimbarea climatică.
A avut loc vreun gen de cataclism? Unul brusc şi neaşteptat?
În 1958, Charles Hapgood, un savant de la Harvard,
publica lucrarea Earth's Shifting Crust. (Deplasarea scoarţei terestre)
În ea, savantul propune ideea că porţiuni din scoarţa Pământului
a suferit deplasări bruşte şi violente
de-a lungul istoriei geologice a Pământului.
Teoria sa, cunoscută drept Dislocarea crustală,
susţine că atât Siberia, cât şi continentul Antarctica, s-au aflat
în zone climatice ceva mai temperate înainte de sfârşitul ultimei Ere Glaciare,
adică aproximativ acum 12.000 de ani.
Ulterior, un cataclism necunoscut le-a aruncat în poziţia lor actuală.
Profesorul Hapgood a venit cu idea
că poziţia anterioară a Polului Nord a fost în zona Hudson Bay,
iar apoi s-a deplasat unde se află astăzi.
Iar în zona Polului Sud, profesorul crede că regiunea Antarctica
de asemenea a avut anterior un climat temperat,
iar apoi a fost brusc împinsă către climatul rece actual.
El consideră că evenimentul a avut loc în urmă cu circa 12.000 de ani.
Când vorbim despre teoria deplasării scoarţei şi plăcilor tectonice,
ne referim la faptul că scoarţa, în esenţă, pluteşte pe magmă,
astfel fiind capabilă să se deplaseze şi să se mute.
Scoarţa Pământului nu e alcătuită dintr-o singură bucată.
Este formată din bucăţi individuale.
Deci, putem aprecia şi cum s-au unit continentele
şi unde s-au mutat şi cum s-au deplasat individual
de-a lungul unei lungi perioade de timp.
Însă întrebarea este... s-ar putea deplasa brusc
ceva de mărimea Antarcticii, nu cumva este cam mare?
Aceste deplasări ale scoarţei, în opinia lui Hapgood,
de fapt ar putea avea loc chiar şi în câteva zile.
Astfel, dacă ar fi existat o civilizaţie înfloritoare,
iar această deplasare a scoarţei s-ar fi produs foarte repede,
ea ar fi fost îngheţată într-un timp foarte scurt.
Deşi teoria lui Hapgood despre deplasarea scoarţei
nu a fost unanim acceptată,
renumitul fizician Albert Einstein a fost captivat de ea
şi chiar a scris prefaţa lucrării lui Hapgood.
De asemenea, Hapgood a găsit un ajutor în plus pentru teoria sa când,
în 1960, în timp ce căuta prin Arhiva Congresului,
a descoperit o hartă neobişnuită, datând din 1531.
Harta, atribuită matematicianului şi cartografului Oronteus Finaeus,
pare să descrie un continent fără gheaţă
şi este uimitor de similară cu hărţile de astăzi despre Antarctica.
Până în anul 1820, nu am avut o imagine clară despre cum arăta Antarctica.
Deşi, pe harta lui Oronteus Finaeus, în 1531, apărea Antarctica.
Cum de e posibil ca ea să apară pe această hartă?
Cercetătorii sunt nedumeriţi despre cum ar fi putut harta
să conţină un continent ce a fost descoperit 300 de ani mai târziu
şi sunt şi mai uluiţi de faptul că harta descrie Antarctica fără gheaţă.
Dacă exploratorii ar fi descoperit Antarctica în anii 1500,
ea ar fi trebuit să fie complet îngheţată.
Remarcabil este că harta nu prezintă fără gheaţă doar coastele continentului,
ci tot continentul, inclusiv forme de relief... râuri, văi, munţi.
Harta prezintă lanţuri muntoase care sunt străbătute de râuri.
Cum ar fi posibil? Sunt îngheţate. Este gheaţă.
Există imagini radar de la NASA în care se pot vedea acei munţi.
Se vede un lanţ muntos într-o poză radar,
şi acelaşi lanţ pe harta lui Finaeus. Este în acelaşi loc!
Este acelaşi lanţ muntos!
Conform climatologilor, se estimează că aceşti munţi
ar fi fost neacoperiţi de gheaţă în urmă cu cel puţin 6.000 de ani.
Deci, cum e posibil să existe această hartă?
A avut Finaeus acces la o hartă mai veche...
una datând de mii de ani?
Poate şi mai uluitor... cartografii Forţelor Aeriene americane
care au făcut hărţile în anii 1960 au afirmat că ei le-au trasat
folosind trigonometrie sferică performantă, de înaltă precizie,
deci trebuie avut în vedere şi că acele hărţi
au fost realizate cu sute de ani în urmă.
Faptul că noi găsim ceva care are legătură cu tehnologia modernă
pe o hartă ce datează din secolul 16, mă face să mă întreb:
Este posibil să fi fost folosită o anume tehnologie radar avansată?
Deoarece, pentru a trasa o hartă care să evidenţieze zonele pe care le vedem,
trebuie să fim la o altitudine de 128 de kilometri.
Deci, cum a fost posibil?
Ar fi posibil ca la baza acestor hărţi să fi stat
hărţi ce au fost cartografiate de către extratereştri şi geodezi?
Implicaţiile tuturor acestor lucruri...
dacă putem identifica, acum, diverse lucruri, cum ar fi piramidele...
toate acestea ne indică existenţa unei anume civilizaţii antice în Antarctica.
Iar aceasta ar fi trebuit să existe acum mai bine de 12.000 de ani.
Şi ar trebui să ne întrebăm ce fel de civilizaţie a fost.
Este posibil să fi fost una extraterestră?
Ar fi putut Antarctica să fie locuită de extratereştri într-un trecut îndepărtat?
Au studiat ei acest continent
şi ne-au lăsat informaţii detaliate despre suprafaţa sa?
Dacă da, atunci ce s-a întâmplat cu aceşti vizitatori nepământeni?
Adepţii paleoastronauticii consideră că mai multe indicii s-ar putea găsi
în poveştile egiptene care descriu o catastrofă ce a schimbat Pământul.
Edfu, Egipt.
Amplasat pe malul vestic al Nilului,
Templul din Edfu (al lui Horus, n.t.) este unul dintre cele mai mari
şi mai bine conservate temple ale Egiptului Antic, datând din 237 î.e.n.
Templul Edfu este de o importanţă colosală.
Când pătrunzi în interior este ca şi cum ai deschide o carte.
Pur şi simplu, este plin de texte...
toţi pereţii, coloanele, sălile, camerele sunt presărate cu texte.
Toate, laolaltă, sunt cunoscute drept Textele Edfu.
Partea interesantă este că majoritatea acestor texte vorbesc despre Creaţie.
Conform textelor, Pământul a fost creat de zei puternici ce au coborât din cer,
iar aceşti zei au creat mai întâi un loc denumit Insula Oului.
Doi zei... au creat o insulă în mijlocul Lacului Etern.
Creaţia a început cu acea insulă.
Locuitorii acestei aşa-zise lumi primordiale, mitice...
... erau creaturi foarte ciudate.
Se pare că erau trei grupuri.
Unul numit Înţelepţii, unul denumit Constructorii
şi un altul numit Shebtiu.
Nu se ştie cine erau aceştia din urmă.
Ei sunt cei mai misterioşi, pentru că se spune că ar fi ieşit din apă.
Egiptenii aveau convingerea că o serie de zei
au venit şi au construit primele temple.
Se zice că aici au fost construite primele temple...
... primele temple din lume,
şi că au reprezentat schiţele pentru toate templele din Egipt.
Odată ce zeii creatori şi-au desăvârşit lucrarea creării lumii,
s-au întâlnit cu pasărea lor mare şi s-au ridicat la cer.
Egiptenii antici erau ferm convinşi
că tot ce apărea şi era înscris pe aceşti pereţi...
era purul adevăr.
Dacă pereţii zic că există o insulă în mijlocul pustiului,
pe care au mers zeii şi de unde s-au ridicat la cer,
atunci egiptenii antici, cei credincioşi, vor crede în existenţa acelei insule.
Conform Textelor Edfu, nu toţi locuitorii au plecat.
După mai multe generaţii, insula a avut o soartă cumplită.
Textele diferă când vorbesc despre ce s-a întâmplat cu locuitorii.
Se pare că... şi-au pregătit cadrul, au construit templele,
şi-au transmis opera descendenţilor,
iar apoi au plecat.
Nu ştim unde au plecat.
Pare că aici se întâmplă ceva foarte interesant.
Pare să aibă loc un război.
Armatele acestor divinităţi sunt conduse de acest zeu-şoim. (Horus, n.t.)
El se confruntă cu un gen de inamic reprezentat de un şarpe.
Pe cer a apărut ceea ce era cunoscut drept duşmanul şarpe.
Avea şi un nume. Se numea Great Leaping One. (?, n.t.)
Se spunea că imediat cum a apărut, a început o perioadă nefastă.
Au existat potopuri care au distrus această insulă sacră...
iar când apele s-au retras,
aceste fiinţe primordiale, cunoscute drept Cei din Vechime
sau Vârstnicii, nu mai erau acolo.
Probabil Great Leaping One, acest duşman-şarpe,
erau resturile unei comete care, intrând în sistemul nostru solar,
s-a sfărâmat, provocând distrugere şi pustiire.
S-ar putea ca relatarea acestei catastrofe antice,
gravată pe pereţii Templului Edfu, să descrie un eveniment natural?
Sau a fost un atac deliberat,
unul îndreptat către o civilizaţie nepământeană
ce exista pe ceea ce noi cunoaştem azi drept continentul Antarctica?
Trebuie să fim atenţi la Textele Edfu şi la povestea despre Insula Oului,
pentru că reprezintă sursa poveştii lui Platon.
În povestea sa despre Atlantida, el dă un detaliu important.
O descrie ca pe o insulă imensă,
de mărimea Libiei şi Africii de Nord combinate.
Acum, există o singură insulă pe planetă
care se află în mijlocul oceanului şi care se potriveşte descrierii,
iar aceea este Antarctica.
În mod curios, continentul-insulă descris pe harta lui Oronteus Finaeus
dezvăluie o mutare a Polului Sud cu 7,5 grade,
aproape 1.600 kilometri faţă de poziţia sa actuală.
Poate fi coroborată mutarea cu mărturiile
despre un eveniment catastrofic întâmplat în trecut?
Dacă da, ar putea Mitul Creaţiei, consemnat la Edfu,
să fie ceva mai mult decât mitologie?
Cataclismul care ar fi deplasat Antarctica
ar fi distrus şi civilizaţia care se afla acolo.
Iar apoi, peste timp,
indiferent ce construcţii sau piramide au fost acolo
ele ar fi acoperite de gheaţă.
Deci, ideea că Antarctica ascunde, sub gheaţa sa,
o civilizaţie antică, este una fascinantă
şi care s-ar putea să fie adevărată.
Ar putea, într-adevăr, exista o dovadă
despre o civilizaţie antică extraterestră îngropată sub gheaţa din Antarctica?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi cred că această poveste veche cu o prezenţa extraterestră acolo
este motivul ce a adus pe malurile sale o altă forţă de ocupaţie...
... naziştii.
Hamburg, Germania. Decembrie, 1938.
După patru ani de când a preluat conducerea, ca Fuhrer,
Adolf Hitler începe să pună bazele regimului său dictatorial
prin trecerea armatei germane sub conducerea sa directă.
În pragul celui de-al Doilea Război Mondial,
Hitler este implicat şi în acţiuni mult mai bizare,
ce sunt ascunse publicului larg.
Angajează orice resursă disponibilă, pentru a căuta relicve antice,
despre care credea că ar deţine puteri incredibile.
La 17 decembrie, vasul comercial MS Schwabenland
porneşte într-una dintre aceste misiuni secrete.
Se zvoneşte că echipajul este compus din oameni de ştiinţă,
experţi militari, echipe de constructori,
şi membrii-cheie ai Societăţii Thule,
un grup elitist asociat cu Partidul Nazist,
ce se ocupa cu misticismul şi ocultismul.
După 32 de zile, ei ajung la destinaţie...
... Antarctica.
Naziştii erau fascinaţi de civilizaţiile antice
şi de legendele despre rase superioare dispărute.
Au căutat această ţară arctică
de unde credeau că s-ar trage Arienii.
Au căutat în toată lumea, inclusiv în Antarctica.
Membrii Societăţii Thule se considerau mistici şi telepaţi,
cu capacitatea de a comunica cu aceste fiinţe
despre care susţineau că ar fi ori de origine extraterestră,
ori că ar aparţine acelei civilizaţii ce a locuit în interiorul Pământului.
Ei au oferit o mulţime de informaţii
despre construirea unor vehicule spaţiale avansate, farfurii zburătoare,
şi, probabil, de la ei avea Partidul Nazist informaţii despre Antarctica...
că în Antarctica există această civilizaţie antică
sau baze unde ar putea găsi o mulţime de tehnologii avansate.
Se bănuia că în perioada şederii în Antarctica,
naziştii ar fi cartografiat din aer suprafeţe însemnate de gheaţă.
Adepţii paleoastronauticii cred că ei au înfiinţat
şi un cartier general subteran, cunoscut drept Baza 211.
Hitler şi naziştii erau extrem de interesaţi de Antarctica.
Cred că erau convinşi că acolo există lucruri îngropate sub gheaţă.
Au existat întotdeauna zvonuri că naziştii,
cu submarinele lor, au caverne subacvatice,
mici oraşe... în care s-au refugiat după război.
Când au ajuns în Antarctica, naziştii au găsit oraşe imense,
care aveau o tehnologie avansată.
Iar aceste construcţii nu se găseau doar la suprafaţă...
... ele mergeau adânc în subteran.
Aşadar, au deplasat acolo o cantitate uriaşă de echipament şi personal,
au represurizat aceste baze şi le-au reocupat.
În 1946, la un an după sfârşitul războiului,
guvernul american lansează propria misiune în Antarctica.
Operaţiunea Highjump a desfăşurat în Antarctica 4.700 de trupe,
13 vapoare, un portavion şi mai multe hidroavioane.
Deşi guvernul a negat acţiunea la vremea respectivă,
mai târziu a devenit cunoscut faptul că
unul dintre obiectivele principale a fost
"extinderea suveranităţii Statelor Unite asupra zonei navigabile din Antarctica".
Ulterior, Marina americană mai trimite o flotilă de vase de război.
Legat de operaţiunea Highjump, existau poveşti destul de ciudate,
care, în cele din urmă au ieşit la iveală.
Existau poveşti despre nave ce răsăreau din apă, în jurul vapoarelor,
şi despre vehicule de tip farfurie zburătoare.
OZN-uri au ieşit din apă şi au tras cu un fel de fascicul,
efectiv despicând în două vapoarele.
Au doborât avioanele de pe cer.
Şi se mişcau atât de repede, încât era aproape imposibil
să urmăreşti cu privirea încotro a luat-o discul.
Într-un final, flota americană s-a întors neputincioasă în Statele Unite,
complet sfărâmată şi distrusă.
Încă sunt un mister activităţile ce au avut loc în Antarctica.
Trebuie să ne întrebăm dacă Armata americană şi alte guverne
au cunoştinţă despre existenţa unor structuri... piramide, sub gheaţă.
Poate că ştiu că există un fel de civilizaţie antică
congelată sub gheaţa din Antarctica.
Dacă, într-adevăr, naziştii au căutat tehnologie extraterestră în Antarctica,
este posibil să o fi şi descoperit?
Şi s-ar putea ca soldaţii americani să se fi confruntat
cu această avansată tehnologie în timpul operaţiunii Highjump?
Adepţii paleoastronauticii consideră
că o dovadă în plus despre prezenţa extraterestră în Antarctica
s-ar putea găsi într-un lac preistoric, îngropat sub trei kilometri de gheaţă.
Lacul Vostok, Antarctica.
Ascuns sub trei km de gheaţă, se află un corp de apă de 7.700 kmp.
Este, de departe, cel mai mare
dintre cele aproape 400 de lacuri complet acoperite de gheaţă.
În 2001, piloţii care colectau date din zonă au înregistrat
fluctuaţii neobişnuite ale câmpului magnetic în latura de SE a lacului.
Cu o anvergură de 104 km pe 74 km,
zona anormală produce un neobişnuit de ridicat nivel de energie magnetică.
Această anomalie avea circa 80 de km în diametru,
comparabilă cu câmpul magnetic generat de un oraş.
Am fost la Lacul Vostok de câteva ori,
ca participant la expediţii ştiinţifice.
Când ne aflam în zonă, captam această anomalie magnetică.
Însă am descoperit şi alte anomalii magnetice,
care, realmente, se mutau dintr-un loc în altul.
Se deplasau.
Fenomen extrem de rar şi de neobişnuit.
Nu am fost capabili să determinăm cauza acestor anomalii.
Este de-a dreptul inexplicabil.
Bine-nţeles, asta a dat naştere teoriei că acolo este altceva.
Poate este un OZN...
... un fel de bază extraterestră...
poate chiar vestigiile unei civilizaţii dispărute.
Iar acum, Agenţia de Securitate aproape că a interzis orice viitoare cercetare,
zona e pe cale să devină interzisă.
Vostok nu este singurul loc cu acces restricţionat.
Alte şapte ţări şi-au revendicat teritorii în Antarctica,
însă Vostok rămâne una dintre cele mai restrictive locaţii din lume.
În prezent, există 68 de baze internaţionale în Antarctica,
multe dintre ele necesitând permis sau autorizaţii speciale pentru acces.
Nu sunt ocupate numai de cercetători, ci şi de personal militar.
De ce, însă, este accesul interzis?
Staţiunea McMurdo, Antarctica.
Amplasată pe peninsula sudică Ross Island,
este cea mai mare staţiune de cercetări de pe continent.
A fost înfiinţată de către guvernul american în 1956
şi poate găzdui până la 1.200 de locuitori.
În ianuarie 2015, un inginer de zbor al Marinei americane,
detaşat cu Escadrila de Dezvoltare Antarctică la McMurdo vreme de 14 ani,
i-a prezentat reporterului de investigaţii Linda Moulton Howe
întâmplări bizare din timpul şederii sale în Antarctica.
În ianuarie 2015, am primit un e-mail de la un inginer în retragere.
Mi-a cerut să-i spun Brian când suntem în public.
Iată ce mi-a declarat!
Cam din 1983, până când s-a pensionat din Marină, în 1997,
a participat la tot felul de misiuni ale Escadrilei Antarctice,
inclusiv de salvare de vieţi omeneşti din diverse locuri.
Toate aceste misiuni s-au desfăşurat fără incidente neobişnuite.
Iar apoi, deodată, s-au întâmplat o serie de lucruri.
În timpul unei misiuni în Munţii Transantarctici,
întreaga echipă a văzut un mănunchi de obiecte rapide argintii.
Şi rotunde.
El spune că acestea se comportau foarte ciudat.
Se deplasau în salturi scurte, salt scurt, salt scurt,
iar apoi au decolat împreună.
Iar asta nu s-a întâmplat doar o dată, ci s-a tot repetat.
Conform informatorului, acesta a fost doar unul
din multele întâmplări ciudate la care a asistat
în timpul şederii pe continent.
La scurt timp, primesc o sarcină. Există o urgenţă medicală.
Acum sunt sub presiune, timpul se scurge,
sunt în misiune:
se îndreaptă către o zonă interzisă,
pentru că este vorba de o urgenţă medicală.
Şi ce văd?
În gheaţă...
ceva asemănător cu o intrare uriaşă într-o peşteră,
dar orientată oblic în jos.
Iar el spune:
"Cred că avea cel puţin 60 de metri în diametru,"
"o gaură mare în gheaţă."
"Instrumentele nu mai funcţionau."
"Nu mai aveam energie electrică. Existau anomalii magnetice."
"Am concluzionat că ceva legat de acea gaură cauza aceste probleme."
Şi-au îndeplinit misiunea medicală,
iar următorul lucru care li s-a întâmplat...
tot echipajul a fost prelucrat de bărbaţi în costume,
care nu erau de la staţiunea McMurdo.
Păreau să fie de la Washington.
El mi-a spus:
"Ne-au spus să nu mai zburăm niciodată pe deasupra acelei găuri."
"Şi să nu vorbim niciodată despre ea."
Despre ce este vorba?
Are vreo legătură cu toate celelalte elemente care ne determină să credem
că s-ar putea să fie ceva arheologic în Antarctica?
Conform adepţilor paleoastronauticii,
nu este prima relatare despre găuri masive reperate în Antarctica.
Celebrul explorator polar Richard Byrd ar fi declarat
că a văzut o intrare într-o lume subpământeană,
în 1947, în timpul expediţiei la Polul Sud.
Amiralul Byrd a făcut o mulţime de declaraţii neobişnuite
cu referire la o deschizătură de la Polul Nord,
ce ar merge adânc în pământ,
unde ar locui tot felul de extratereştri.
Când Byrd a revenit în America, a fost dus la Washington,
unde a fost interogat în legătură cu declaraţiile făcute.
Se pare că i s-ar fi spus să nu mai vorbească despre asta.
Trebuie să ne întrebăm... este Polul Sud
un fel de zonă de acces extraterestră, un fel de portal,
de o aşa importanţă, încât trebuie supravegheată de armată?
Muşamalizează guvernul Statelor Unite o prezenţă extraterestră în Antarctica?
Dacă da, ar putea fi vorba despre aceleaşi fiinţe nepământene
care, cândva, au ocupat continentul, acum mii de ani?
Adepţii paleoastronauticii cred
că adevărul va ieşi la iveală când gheaţa din Antarctica se va topi.
Antarctica de Est. Octombrie, 2015.
Savanţii de la NASA anunţă că, deşi ani de zile s-a crezut altceva,
au descoperit că stratul de gheaţa din această regiune, de fapt, se îngroaşă,
în medie cu 82 miliarde de tone anual.
Ninsorile sporesc cantitatea de zăpadă pe întreg continentul,
însă, în acelaşi timp, gheţarii din vestul continentului se topesc rapid.
Savanţii au calculat că, din 2009, 60 de kilometri cubi de gheaţă,
echivalentul a 70.000 de clădiri Empire State,
dispar în ocean în fiecare an.
Oare de ce se topeşte gheaţa aici,
în vreme ce, pe restul continentului, ea creşte?
Vedem graficele cu calotele glaciare care se topesc şi cad în ocean.
Însă se întâmplă că se topesc numai în anumite zone.
Ciudat este că, datorită unor diferiţi factori,
gheaţa din Antarctica, de fapt, ar creşte şi s-ar extinde.
Este foarte ciudat.
Nu putem exclude posibilitatea existenţei unor oraşe subterane,
care ar putea să fie întreţinute de extratereştri
şi să fie funcţionale sau într-un proces de dezvoltare
care să genereze un gen de căldură ce topeşte gheaţa de deasupra lor.
Dacă există lucruri îngropate sub kilometri de gheaţă în Antarctica,
înseamnă că sunt acolo de dinainte de ultima Eră Glaciară.
Cine ştie ce vom găsi acolo?!
Vestigii ale unei civilizaţii dispărute,
poate chiar unelte folosite la construirea acestei civilizaţii.
Este posibil ca, sub gheaţă, să se găsească răspunsuri
care să ne ajute să ne cunoaştem mai bine trecutul.
Poate vom ajunge în situaţia
în care aceste lucruri nu vor mai putea fi muşamalizate,
când ruine... piramide uriaşe... obeliscuri gigantice...
vor începe să se ivească din gheaţă.
În acel moment, jocul a luat sfârşit!
Nu se va mai putea ascunde gunoiul sub preş!
Nu e nici o-ndoială că, sub gheaţa din Antarctica,
ar putea exista nave extraterestre.
Ar putea exista oraşe.
Consecinţele... se va clătina întreg sistemul de credinţe al umanităţii.
Totul se va schimba.
Oare ce se află sub gheaţa şi zăpada din Antarctica?
A fost, cândva, acoperit de vegetaţie acest continent,
au existat piramide mai vechi decât cele din Egipt?
Iar dacă extratereştri chiar au locuit în Antarctica,
ar putea aceşti vizitatori nepământeni să fie încă acolo?
Poate, într-un viitor apropiat,
vom descoperi ce ascunde, de mii de ani, gheaţa din Antarctica
şi vom afla, în sfârşit, adevărul despre trecutul nostru extraterestru.
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]