Dacă cred că există sau a existat viaţă pe Marte?
Da, sunt ferm convins că da.
Există o mulţime de obiecte pe Marte
identice cu sculpturile de pe Pământ.
Ar trebui să ne întrebăm...
ce civilizaţie a construit aceste lucruri?
Şi ce s-a întâmplat cu ea?
Nu există niciun fenomen natural
care să lase asemenea amprente nucleare.
Sunt urme lăsate de o armă.
Să ajungem pe Marte este ceva întipărit în subconştientul nostru...
ceva ce trebuie să facem, altfel murim!
Încă din zorii civilizaţiei,
omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori din stele.
Să fie, oare, adevărat?
Chiar ne-au ajutat fiinţe extraterestre să ne scriem istoria?
Dacă da, vom afla adevărul, când vom debarca pe Marte?
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
EXTRATEREŞTRI ANTICI
DESTINAŢIE: MARTE - Sezonul 9, episodul 2-
Suntem pregătiţi de lansare.
Recepţionat, gata de lansare!
Terra, 2026.
Cinci, patru, trei, doi, unu.
Avem combustie.
Ne-am desprins.
Patru cosmonauţi civili îşi încep călătoria de 150 de zile pe Planeta Roşie.
Viteza: 24.000 de km/h.
Călătoria îi va duce în spaţiu
mai departe decât a călătorit vreun om...
peste 220 de milioane kilometri.
De 200 de ori mai departe decât distanţa până la Lună.
Dacă viteza de deplasare este suficient de mare,
naveta spaţială se îndepărtează de Pământ, se îndepărtează de Lună
şi chiar de Soare...
... distanţa nu ar reprezenta o mare problemă.
Ar dura cinci luni să ajungem pe Marte.
Cu siguranţă am face faţă drumului.
Problema este... cum ne întoarcem?
Călătoresc cu aşa viteză,
încât ar putea trece prin 3 metri de oţel.
Deci, racheta ar trebui să ofere o protecţie foarte mare.
Nu este o călătorie uşoară.
Pot avea loc catastrofe mortale.
Îmi place să compar asta cu atunci când
primii exploratori au traversat oceanul.
Acelea au fost călătorii lungi şi groaznice,
cu toate acestea, le-am supravieţuit.
Şi chiar văd Marte
ca pe o primă piatră de încercare în explorarea spaţiului.
Spaţiul m-a fascinat dintotdeauna.
Mi-am dorit mereu să-l pot explora.
Mi-am dorit să ştiu ce se află acolo şi să ajung acolo.
Apoi, am auzit despre Mars One,
părea ca o chemare, ca un destin.
Ce şansă minunată ca să-ţi dedici viaţa
unei cauze măreţe pentru omenire.
Suntem o specie de exploratori.
Iar motivul pentru care ne uităm într-acolo
este pentru că de acolo ne tragem.
Nu există niciun alt organism pe Pământ
care să fie atât de fascinat de spaţiu, de stele...
sau care să manifeste o asemenea curiozitate.
Iar pasul următor va fi colonizarea lui Marte.
Ideea propusă de unii...
cum că noi am fi marţieni, trebuie să fie pusă în practică.
Conform NASA, colonizarea lui Marte
nu va începe cu oameni, ci cu roboţi,
trimişi înainte pentru a construi locuinţe,
rovere şi elemente pentru susţinerea vieţii.
Apoi vor fi trimise hrana şi echipamentele
şi abia la final vor sosi primii oameni,
gata să-şi înceapă noua viaţă ca marţieni.
Mediul marţian este foarte diferit de cel al Terrei.
Are doar 38% din gravitaţia Pământului.
Fluctuaţiile de temperatură sunt extreme.
De exemplu, la ecuator, într-o zi de vară,
temperatura poate fi de 21 grade Celsius,
însă noaptea poate coborî la - 37 grade.
Aşadar, există o mulţime de lucruri care ne pot afecta,
inclusiv radiaţiile şi furtunile de nisip.
Atmosfera este incredibil de subţire, circa 1% din cea a Pământului.
Nu există oxigen, radiaţiile sunt foarte puternice,
deci astronauţii se confruntă cu multiple dificultăţi.
Ziua marţiană este aproape identică cu cea de pe Pământ.
Are 24 de ore şi 39 de minute.
Este cu puţin mai lungă decât cea pământeană.
Însă un "an" marţian durează doi ani,
pentru că orbita lui Marte este dublă faţă de cea a Pământului.
Datorită ciclului zi-noapte şi a atmosferei subţiri,
Marte este singura planetă apropiată unde se pot utiliza
sere luminate de lumina naturală a soarelui.
Aceste sere le vor permite coloniştilor
să-şi producă singuri hrana pe planeta rece şi aridă.
E clar că nu te poţi baza pe hrana
adusă de pe Pământ la fiecare doi ani.
Trebuie să îţi produci propria hrană.
O mulţime de oameni gândesc, "Acesta e un adevărat pas înainte."
"Iei cu tine câţiva cartofi, câteva verze şi ai plecat."
"Poţi face agricultură pe Marte."
Studiile efectuate la Universitatea de Stat din Arizona
sugerează că microorganismele trimise în spaţiu se comportă diferit.
Nu le prieşte acolo.
Sute, dacă nu chiar mii de teze de doctorat
au fost scrise în ultimii 20 de ani despre cum să produci hrană pe Marte.
Un experiment foarte interesant a avut loc acum câţiva ani în Olanda,
când NASA a dat olandezilor o mostră de sol aproape identic cu cel marţian.
Olandezii au plantat 4.200 de seminţe de la tot felul de legume
şi toate seminţele au germinat.
Unele s-au comportat mai bine decât altele,
de exemplu, morcovii au crescut foarte repede.
Nu e nici o-ndoială că vom putea produce hrană pe Marte,
însă vor trece sute de ani până când vom produce
suficientă hrană încât să putem supravieţui.
Singura cale prin care vom putea face asta este să teraformăm planeta,
astfel încât să devină asemănătoare Pământului
şi astfel să putem avea recolte pe suprafaţa planetei.
În ultimii ani, savanţii au propus diferite metode de a teraforma Marte,
schimbând-o în mod intenţionat pentru a fi asemănătoare Pământului.
Majoritatea se axează pe topirea gheţarilor de la poli,
pentru a elibera carbon care să îngroaşe atmosfera.
Încălzirea polilor lui Marte
poate genera o creştere semnificativă a temperaturii,
vor apărea ape curgătoare, în special în zona Ecuatorului.
Apoi apa se va evapora în atmosferă, apărând efectul de seră.
Astfel, vom încălzi Marte
şi vom putea înfiinţa culturi agricole pe suprafaţa sa.
Însă, până acolo e cale lungă.
Aceasta înseamnă cel puţin 300 de ani.
Prin preocuparea NASA, dar şi a sectorului privat,
ducerea oamenilor pe Marte nu mai este ceva de domeniul fantasticului.
Însă vom ajunge să teraformăm planeta,
astfel încât să punem bazele unor colonii permanente acolo?
Şi dacă da, în ce scop?
Ce este aşa interesant la Marte,
încât ne simţim obligaţi să ajungem acolo?
Condiţiile de pe Pământ
de acum 3- 4 miliarde de ani se consideră că erau
cu mult diferite faţă de cum sunt astăzi.
Ca şi Marte, Pământul era lipsit de atmosferă şi nelocuibil.
Conform adepţilor paleoastronauticii,
teraformarea ar fi exact la fel ca începuturile vieţii pe Pământ.
Ca şi dovadă, ei arată către poveştile timpurii despre Creaţie.
Când ne uităm la miturile despre Facerea Lumii,
unul dintre lucrurile pe care le întâlnim în aceste poveşti
este ideea că zeii au încercat să creeze un mediu stabil pe Pământ.
Povestea Genezei poate fi văzută ca un ghid pentru teraformarea Terrei.
În prima zi, Dumnezeu sau zeii au creat Universul (lumina primordială, n.t.).
În ziua a doua, zeii au creat Cerul.
Acesta este descris ca o cupolă,
sau ca o suprafaţă ce separă raiul de Pământ.
Apoi au urmat plantele şi animalele şi, mai târziu, fiinţele umane.
Când mă uit la Geneză, mie îmi seamănă
exact cu o vizită extraterestră.
Sunt sigur că există un Dumnezeu... fără nicio îndoială
că există o putere superioară.
Însă undeva, pe firul istoriei,
extratereştri au coborât pe această planetă, ne-au creat,
poate chiar au teraformat planeta, pentru a fi capabilă să susţină viaţa.
La naiba, vorbim exact despre ce vrem noi să facem pe Marte.
Lucrurile pe care le vom face pe Marte
pot fi exact aceleaşi făcute de extratereştri când au venit pe Pământ.
Vom teraforma acea planetă, vom crea o atmosferă mai favorabilă,
vom topi calotele polare pentru a crea râuri şi lacuri.
Iar apoi poate chiar vom manipula genetic organisme,
pentru a se adapta mai bine pe acea planetă.
E posibil ca omenirea să fie ghidată de extratereştri
să meargă şi să colonizeze Planeta Roşie.
Plănuind să colonizeze Marte, oare calcă oamenii pe urmele
extratereştrilor ce au venit pe Pământ în trecut?
Adepţii paleoastronauticii sugerează
că există dovezi că aceşti extratereştri au venit pe Pământ
exact de pe planeta care este acum destinaţia noastră.
La 10 martie 2006,
sonda Mars Reconnaissance Orbiter ajunge la destinaţie
şi începe să orbiteze Marte la 300 de kilometri altitudine.
A înconjurat planeta de peste 40.000 de ori
şi a trimis pe Pământ peste 264 terabiţi de informaţii şi 200.000 de imagini.
La 28 septembrie 2015, savanţii de la NASA anunţau
că imaginile primite de la Orbiter
au dus la descoperirea revoluţionară pe care o sperau...
dovezi ale existenţei apei pe Marte.
Fotografiile făcute de Orbiter dezvăluie
dâre ce par că se scurg de-a lungul anului,
asemănătoare cu albiile râurilor de pe Pământ.
Dacă există cursuri subterane de apă pe Marte,
iar din câte ştim structura chimică de pe Marte
este identică cu cea de pe Pământ,
este foarte probabil să existe viaţă pe Marte.
Întrebarea pe care şi-o pune toată lumea este:
este suficientă apă pentru a susţine viaţa?
După mine, răspunsul este afirmativ.
Nu e nevoie să existe apă lichidă întinsă ca o baltă
pentru ca microbii să-şi ducă traiul.
Există microorganisme pe Pământ
care trăiesc în aceleaşi condiţii ca pe Marte.
Deci, cred că există sau a existat viaţă pe Marte?
Eu zic că da. Sunt absolut convins.
În 1996, cercetătorii NASA care studiau
un meteorit marţian găsit în Antarctica
anunţau o descoperire şocantă...
dovada vieţii microbiene pe Marte.
În mod curios, au dezminţit această concluzie
la scurt timp după ce anunţul a făcut înconjurul lumii.
Un deceniu mai târziu,
oamenii de ştiinţă au reexaminat meteoritul,
stabilind că el chiar conţine materie organică
şi urme de bacterii fosilizate.
Dovezile despre viaţa microbiană de pe Marte,
obţinute de la meteoriţi, sunt indubitabile acum.
Este copleşitor!
Nu doar unii dintre meteoriţii de pe Marte
prezintă semne ale existenţei vieţii, ci aproape toţi.
Deşi dovezile despre viaţa microbiană deschid noi perspective,
în 2013, geochimistul Steven Benner şi-a prezentat descoperirile
ce sugerează că aceşti meteoriţi indică o posibilitate
chiar mai uimitoare decât teoria că a existat viaţă pe Marte cândva.
El susţine că aceştia ar putea fi responsabili
pentru apariţia vieţii pe Pământ.
Benner a ajuns la această concluzie când a descoperit
că elementele considerate a fi esenţiale pentru apariţia vieţii
nu sunt disponibile imediat pe Pământ
şi că ar fi putut fi prezente doar pe suprafaţa Planetei Roşii.
Întotdeauna am considerat că Marte este
un loc mai propice pentru apariţia vieţii decât este Pământul.
Recent, Steve Benner şi-a completat afirmaţiile
arătând că anumite elemente care sunt esenţiale chimiei organice,
cum ar fi borul şi molibdenul,
sunt mai abundente pe Marte decât pe Pământ.
Ne putem imagina că viaţa de pe Pământ a început pe Marte,
deci, dintr-un punct de vedere, noi toţi suntem marţieni sau urmaşi ai lor.
Viaţa pe Pământ... adusă de pe Marte?
Am putea, de fapt, să fim marţieni?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi sugerează că această "însămânţare" a Pământului
ar fi putut fi pusă la cale de fiinţe asemenea omului,
fiinţe ce au existat pe Marte.
Ei susţin că aceşti strămoşi extratereştri
pot fi întâlniţi în textele apocrife din biblia ebraică,
descrişi drept "fallen angels". (îngerii căzuţi)
Ştim din Cartea lui Enoch că a existat un grup de îngeri
care au fost alungaţi pe Pământ deoarece au încălcat legea divină.
Ei au arătat umanităţii Căile, adică Cunoaşterea,
pe care noi, astăzi, le-am interpreta drept ştiinţă şi tehnologie.
Aceşti îngeri aveau formă umană.
În ebraică, erau numiţi Ishim, care înseamnă "oameni".
Arătau exact la fel ca noi.
Îngerii căzuţi erau uriaşi.
Aveau cel puţin 3 metri înălţime, o statură impresionantă.
Ochi imenşi. Şi nu aveau aripi.
De 100 de ani, mitologii studiază teoria
conform căreia îngerii căzuţi ar proveni de pe Marte.
Chiar şi Dante a descris asta în Paradiso.
El numeşte această teorie "al cincilea nivel al raiului".
Este posibil ca îngerii căzuţi să fi venit de pe Marte?
Am putea reinterpreta originea îngerilor căzuţi
ca fiind nu fiinţe venite din rai, ci de pe Marte?!
Bazându-se pe examinarea cosmonauţilor
care trăiesc pe Staţia Spaţială Internaţională,
savanţii au făcut presupuneri despre modificările fiziologice
care ar putea avea loc la generaţiile următoare de oameni născuţi pe Marte.
Iar adepţii paleoastronauticii sugerează
că asemănarea cu îngerii căzuţi ar fi nefirească.
Unul dintre lucrurile uimitoare legate de corpul uman
este abilitatea de a se adapta.
Dacă ne uităm la cosmonauţii care merg în spaţiu,
ei cresc cu aproximativ 5- 8 centimetri.
Când vorbim despre un om născut pe Marte,
mediul ambiant va schimba structura corpului uman.
Iar ceea ce vom vedea peste câteva generaţii
vor fi oameni mai înalţi şi mai slabi,
din cauza gravitaţiei mai reduse de pe Marte.
Dacă oamenii vor trăi suficient de mult pe Marte,
ei ar putea să crească mai înalţi,
ar putea avea capete mai mari, membre mai fusiforme,
ar putea avea ochii ceva mai mari,
adaptaţi pentru a vedea mai bine în întuneric,
pentru că există mai puţină lumină pe Marte comparativ cu Pământul,
deoarece este mai departe de Soare.
Ar putea sfârşi arătând ca în reprezentările cu îngeri
şi diferite alte fiinţe despre care citim în Biblie şi în alte documente antice.
Aceste caracteristici ale cuiva
provenit de pe o planetă cu gravitaţie scăzută, cum e Marte,
sau care a stat în spaţiu mult timp,
pot fi caracteristicile pe care le întâlnim
la îngerii căzuţi... foarte înalţi...
... fusiformi... şi, probabil, palizi şi cu ochi mari.
Ceva ce ne-am aştepta să apară de pe o altă planetă... Marte, de exemplu.
Ar putea viaţa de pe Pământ chiar să-şi aibă originile pe Marte?
Şi este posibil să nu fi fost o întâmplare, ci un proiect?
Dacă da, atunci ce s-a întâmplat cu marţienii?
Posibile indicii s-ar putea găsi prin examinarea
a ceea ce unii susţin că sunt dovezi de necontestat
despre utilizarea armelor de distrugere în masă.
Întinzându-se pe 4.000 kilometri, de-a lungul Ecuatorului lui Marte,
există o uriaşă spintecătură în scoarţă.
Numită Valles Marineris, are o adâncime de peste 7 km,
ceea ce înseamnă de cinci ori adâncimea Marelui Canion (din America)
şi măsoară o lungime egală cu distanţa New York - California.
Valles Marineris este unul dintre cele mai mari rifturi de pe Marte.
A fost botezat după o misiune Mariner din anii '70.
Prezintă câteva caracteristici geologice interesante.
Este uriaş.
Deci, este o provocare să-ţi dai seama cum a apărut.
Este de-a dreptul imens.
Întrebarea este...
de ce s-a format la o scară atât de mare?
Marele Canion este creat de râul Colorado.
Nu cred că Valles Marineris a fost creat de un râu.
Este limpede că nu a fost făcut de eroziunea apei.
Principala teorie ştiinţifică sugerează
că riftul ar putea fi rezultatul activităţii vulcanice
în combinaţie cu deplasări ale plăcilor tectonice.
Totuşi, inginerul Ralph Juergens
argumenta în articolul său "Despre Lună şi Marte", din 1974,
că formele de relief din Valles Marineris
nu prezintă semnele de sfâşiere şi înălţare specifice presiunii vulcanice,
ci, mai degrabă, par să fie scobite.
Juergens a sugerat că ar semăna cu urmele
lăsate de o descărcare electrică.
Conform teoriei sale,
zona a fost atacată de un puternic trăsnet cosmic,
care sfârteca peisajul pe măsură ce înainta de-a lungul planetei,
expulzând resturi în spaţiu.
Deşi savanţii de la NASA dezaprobă teoria,
ea a suscitat interesul inginerilor electronişti.
Folosind doi electrozi, pentru a crea un arc electric
deasupra unei suprafeţe cu nisip,
au putut demonstra, la o scară redusă,
cum ar fi putut fi sfârtecat Valles Marineris de o descărcare electrică.
Nu se întâmplă un astfel de lucru în cazul unui vulcan,
cutremur sau orice alt fenomen natural.
Aspectul în sine seamănă
cu multe dintre descărcările electrice pe care le-am făcut.
Ar putea un trăsnet cosmic să fie responsabil
pentru crestătura masivă de pe Marte?
Dacă da, a fost un fenomen natural... sau un atac?
Există o serie de poveşti despre arme antice asemănătoare trăsnetului.
De exemplu, în tradiţiile scandinavă, greacă şi vedică
există o armă care poate distruge lumi întregi.
În textele vedice, (textele sacre hinduse, n.t.)
ea se numeşte Vajra.
Vajra înseamnă trăsnet.
Iar această armă puternică este deţinută de zeul Indra.
Era o armă specială, construită pentru a-l distruge pe uriaşul Vritra.
Vritra reprezenta Forţele Răului şi crea dezordine în Univers.
Deci, trebuia să fie distrus,
iar Indra a folosit această armă pentru a-l nimici.
Vajra produce acest super fulger care devastează totul
şi este cea mai distructivă armă a zeilor.
Iar dacă privim la Marte, acea cicatrice pare să fie provocată
de un astfel de atac electric imens.
Poate că această Vajra a lui Indra
a lovit planeta şi a creat un canion imens
şi poate chiar a schimbat planeta Marte.
S-ar părea că aceste arme sunt de sorginte extraterestră.
Ar putea Vajra descrisă în textele vedice antice
să fie o super armă, folosită împotriva planetei?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi sugerează că există dovezi
şi despre detonarea altor arme de distrugere în masă.
Într-un articol din 2014, publicat în Jurnalul de cosmologie,
fizicianul John Brandenburg îşi prezenta rezultatul cercetărilor,
demonstrând că cineva sau ceva a distrus viaţa de pe Marte
cu ajutorul unor explozii nucleare.
Există o cantitate enormă de xenon-129 în atmosfera marţiană.
Xenon-129 este produs de reacţiile nucleare.
Explicaţia mea iniţială a fost
că a existat un reactor nuclear natural, ce a devenit instabil.
Totuşi, discutând cu mai mulţi oameni de ştiinţă,
mi-au spus că densitatea spectrală a xenonului indică altceva.
Reprezintă urma lăsată de o armă nucleară.
Nu este produsă de niciun fel de reacţie nucleară naturală.
Diagrama radiaţiilor indică prezenţa reziduurilor la nivel planetar,
ce se extind din două puncte radioactive din nordul planetei,
Regiunile cu radioactivitate reziduală sunt acoperite cu sticlă...
acelaşi tip de sticlă întâlnită în poligoanele de testare nucleară.
Se numeşte trinitită.
Zeci de mii de kmp de pe Marte au fost transformaţi în sticlă.
Se pare că cineva a aruncat două bombe nucleare pe Marte.
Niciun fenomen natural nu produce asemenea efecte nucleare.
Deci, e necesar să mergem pe Marte.
Trebuie să aflăm cu exactitate ce s-a întâmplat acolo.
Chiar există semne care indică o distrugere în masă regizată?
Dacă da, e posibil ca supravieţuitorii să fi venit pe Terra?
Dovezi suplimentare ar putea fi găsite prin examinarea peisajului marţian
şi a formaţiunilor misterioase,
despre care unii spun că ar fi relicve extraterestre.
La 554 de zile după ce roverul marţian Curiosity a aterizat,
transmite către Pământ fotografiile panoramice făcute pe Marte.
După analizare, arheologii amatori anunţă o descoperire uimitoare...
ceva ce pare a fi un chip, localizat în Trecătoarea Dingo,
semănând cu o statuie umană.
Descoperirea este doar una dintre zecile
de obiecte ciudate identificate în poze...
... printre care un sarcofag...
... o statuie a lui Buddha...
... ba chiar şi o cruce.
Există o mulţime de obiecte pe Marte, pe care oamenii le văd,
ori au impresia că le văd în pozele trimise de rover.
Şi este dificil să nu le iei în considerare,
întrucât ele sunt identice cu sculpturile făcute de om.
Chiar şi după un cataclism planetar, care, aparent, a avut loc pe Marte,
tot se vor găsi resturi ale unei civilizaţii dispărute,
rămase în urmă drept mărturie că a fost cineva acolo.
Adepţii paleoastronauticii au luat în calcul
existenţa vestigiilor şi structurilor artificiale de pe Marte
încă de la primele imagini transmise pe Pământ
de către Misiunea Viking, în 1979.
Oficialii NASA susţin că interpretarea
formaţiunilor de pe Marte drept obiecte făcute de om
se datorează fenomenului Pareidolia,
când mintea distinge un model familiar,
de exemplu, formele din nori.
Însă unii experţi în imagistică nu sunt convinşi
că e vorba doar de o festă jucată de ochi.
Joe White s-a ocupat de editare foto vreme de 25 de ani
şi susţine că a identificat vestigii care sfidează orice explicaţie.
Imaginile "roverului" sunt destul de detaliate,
dând posibilitatea să fie reperate capete de statui şi blocuri de piatră,
unele având înscrisuri sau fiind gravate.
Este un mare păcat că "ei" fac tot posibilul să distrugă aceste imagini.
În principiu, reduc rezoluţia imaginilor, pentru ca detaliile să nu se mai vadă.
Însă, întrucât am lucrat cu editare foto, ştiu cum trebuie să procedez.
În cazul de faţă, măresc contrastul şi accentuez detaliile.
Primele detalii observate au fost cele ale ochiului şi ale nasului...
... de aici, din partea stângă...
... o formă foarte bine conturată a gurii...
... şi ceea ce pare a fi o ureche... chiar aici.
Iar statuia prezintă o formă alungită a capului.
La fel de bine ar putea să fie şi o coafură elaborată a capului,
care pare a fi desprins, însă e greu de spus.
După mine, este o statuie deteriorată,
îngropată până la bărbie şi, probabil, cea mai mare parte din ea
este îngropată sub nisip.
Dar se poate observa destul de limpede că este genul de lucru
pe care te-ai aştepta să-l întâlneşti în America Centrală sau de Sud.
Ar putea fi ruinele unei civilizaţii dispărute,
ruine identice cu cele de pe Pământ?
Adepţii paleoastronauticii spun că da
şi sugerează că aceasta este una dintre multele relicve marţiene
care par a avea corespondenţe pe Pământ.
Anumite structuri de pe Marte pot fi asociate cu structuri de pe Pământ.
Pe Marte, avem structuri care seamănă cu piramidele.
Există coloane verticale şi pietre de tipul Stonehenge.
De asemenea, există o structură care seamănă cu un Sfinx.
În regiunea Cydonia există foarte multe obiecte,
inclusiv o zonă numită "Oraşul",
unde se află aşa-numitul "Chip de pe Marte".
Există o piramidă pentagonală uriaşă...
un roi de alte obiecte piramidale alături...
Iar un amănunt cu adevărat interesant despre "Oraş"
este că vârfurile tuturor piramidelor de acolo...
se potrivesc, în principiu, cu amplasarea Pleiadelor.
Este ceva ce întâlnim şi pe Pământ.
Vedem diferite monumente antice
care sunt proiectate să reflecte Constelaţia Pleiadelor.
Este posibil ca structurile de pe Marte să fie adevărate şi artificiale?
Toţi savanţii spun, "Nu, imposibil!".
Pe bune?!
Apă pe Marte... imposibil, nu?!
Ba da, a fost dovedit.
Deci, ar trebui să ne întrebăm... care civilizaţie le-a construit?
Şi ce s-a întâmplat cu aceasta?
S-a sugerat că ei ar fi scăpat de pe Marte
şi ar fi venit pe Pământ pentru a-şi asigura supravieţuirea.
Când privim la aceste extraordinare construcţii de pe Pământ,
similare cu ceea ce vedem pe Marte acum,
ne determină să ne întrebăm...
ne-au învăţat strămoşii noştri extratereştri
cum să construim aceste monumente?
Ştiind că, într-o zi, ne vom descoperi rădăcinile pe Marte
şi vom fi capabili să corelăm ce am făcut pe Pământ
cu ce am făcut înainte pe Marte.
Ar putea diferitele structuri şi vestigii găsite pe Marte
să fie dovezi ale unei civilizaţii marţiene dispărute,
o civilizaţie care a fost recreată pe Pământ?
Dacă da, atunci de ce încearcă NASA să ascundă această legătură?
Ar putea exista şi altele, despre care nu s-a spus publicului?
Roverul de 2,5 miliarde de dolari Mars Curiosity
este cel mai avansat rover dintre cele care explorează terenul marţian.
Pe lângă obţinerea de fotografii, de mostre de sol şi de aer
şi deplasarea pe suprafaţa planetei...
este capabil să poziţioneze camera şi asupra sa,
particularitate ce permite inginerilor de la NASA
să diagnosticheze şi să remedieze defecţiunile de la distanţă.
În mod curios, după 50 de zile de la începerea misiunii,
roverul a transmis pe Pământ o fotografie misterioasă,
în care se vedea ceva ce părea a fi umbra unei forme umane.
Se poate vedea o persoană acolo.
Şi, deşi pare că nu purta cască, avea un fel de echipament şi ochelari.
Şi a dat naştere la speculaţii că, pe Marte, s-ar putea întâmpla
ceva mai mult decât a spus NASA că putem realiza.
NASA ştie mult mai multe decât ne spun nouă.
Ei fac publice fotografiile. Ei aleg ce lucruri să fie dezvăluite.
În general, nu emit păreri despre acele lucruri,
însă permit oamenilor care vor să le vadă
să îşi facă propria părere despre ce ar putea fi ele.
Însă ei nu spun nimic despre acele lucruri,
din cauza constrângerilor de natură politică.
Acum câţiva ani, am primit un telefon de la o persoană pe nume Jackie,
care susţinea că ea este o fostă angajată de la NASA.
Ne-a povestit despre cum roverele noastre
au trimis poze, pe care NASA le-a tăinuit,
cu oameni plimbându-se pe Marte.
Şi a fost convingătoare.
Părea să ştie exact despre ce vorbeşte.
A existat întotdeauna o teorie că ar fi un program spaţial
dincolo de programul spaţial pe care îl cunoaştem.
Este un program secret.
Este programul unde dispar trilioane de dolari
şi nimeni nu ştie unde s-au cheltuit banii.
Şi nimeni nu ştie ce se întâmplă.
Un hacker scoţian, Gary McKinnon, a pătruns în baza de date NASA
şi a descoperit un fişier ce conţinea o listă
cu ceea ce era numit "ofiţeri non-tereştri"...
ofiţeri militari care trăiesc şi lucrează în afara Pământului.
Acum... "non-tereştri" nu înseamnă neapărat "marţieni".
Însă ar putea însemna "plecaţi în spaţiu".
Iar aceasta ar denota că există un fel de program spaţial secret,
despre care publicul nu ştie.
Ar putea exista o operaţiune militară secretă pe Marte?
Dacă da, de când se desfăşoară?
Unii investigatori sugerează că un plan fezabil
pentru a ajunge pe Marte a fost conceput
cu mult înainte chiar de a ajunge pe Lună,
de către aceeaşi oameni de ştiinţă care ne-au dus acolo.
Wernher Von Braun a fost un geniu al rachetelor,
iar obsesia sa era să ajungă pe Marte.
Era captivat de ştiinţa rachetelor.
A scris o carte în 1948, numită "Proiectul Marte".
Este, în esenţă, un manual despre cum să ajungem pe Marte.
Conţine toate calculele şi formulele despre ce traiectorie orbitală
e nevoie pentru a ajunge pe Marte.
A conceput-o ca şi cum ar fi putut duce oameni pe Marte în 1965.
Tot ce a pus în acel manual de 91 de pagini este valabil şi astăzi.
Wernher Von Braun ne-a conturat planul
pentru a merge şi a coloniza Marte.
Toată lumea gândeşte, "Încă nu am făcut-o."
Însă sunt şi unii care cred că noi chiar am colonizat Marte
şi că avem o colonie de cosmonauţi acolo încă de când trăia el.
Există dovezi convingătoare că Von Braun a lucrat în secret,
împreună cu membrii din guvernul american,
la o tentativă de a ajunge la Marte.
Este posibil să fi reuşit?
Credeţi că e posibil ca guvernul să ţină ceva secret?
Absolut!
Să revedem Proiectul Manhattan.
Când au conceput bomba atomică,
au fost implicate peste 140 de mii de persoane.
Nimeni nu a scos o vorbă.
Nimeni nu a spus ce făceau,
iar mulţi dintre ei nu au ştiut la ce lucrează
până când bomba nu a fost detonată.
Deci, Von Braun ar fi putut lucra la un program secret pentru Marte,
având acelaşi nivel de siguranţă ca şi Proiectul Manhattan,
care şi astăzi ar putea să fie strict secret
şi niciodată pus la dispoziţia publicului larg.
Ajungerea noastră la Lună se datorează geniului lui Werner Von Braun.
Ar fi putut tot el orchestra o misiune secretă către Marte?
Şi dacă da, în ce scop?
Torrance, California. 2015.
Membrii consiliului unei agenţii spaţiale private, condusă de Elon Musk...
... Spaţiu X...
anunţă că scopul organizaţiei este şi întotdeauna a fost
să ajute omenirea să colonizeze Marte.
Cred că este important ca noi, ca specie, ca civilizaţie,
suntem pe cale să devenim o adevărată civilizaţie spaţială,
şi o specie multi-planetă.
Punctul de vedere al lui Elon Musk
este că oamenii nu pot supravieţui la infinit pe Pământ
şi există o mulţime de ameninţări la adresa vieţii umane pe Pământ,
atât legate de ceea ce facem noi planetei,
cât şi din partea lucrurilor cum ar fi asteroizii.
Este suficient un singur asteroid la fel de mare
ca cel care a omorât dinozaurii.
Şi apropo, este o probabilitate de 100%
ca asta să se întâmple, mai devreme sau mai târziu.
Să mergem pe Marte ţine de instinctul de supravieţuire.
Este ceva ce ştim...
este ceva întipărit în subconştientul nostru... trebuie să o facem... sau murim!
Cred că mesajul ruinelor de pe Marte este...
"Asta se poate întâmpla cu voi!"
"Şi ar trebui să vă asiguraţi, ca şi specie, că rasa umană nu este nimicită!"
Deoarece, în ciuda defectelor noastre,
suntem o parte importantă, nobilă, puternică a acestui Univers.
Este ceva ce ne va duce înapoi la origini.
Iar aici vom păşi, cu adevărat, pe urmele
cosmonauţilor antici care au venit pe Terra.
Iar la final, vom fi ca ei, noi înşine extratereştri,
colonizând o planetă străină.
Când vom coloniza Marte, va fi o reconstituire a paşilor antici.
Va fi o reconectare şi o aducere aminte a locului de unde ne tragem.
Şi s-ar putea ca colonizarea lui Marte să fie salvarea noastră.
Marte este locaţia firească.
Dacă viaţa pe Terra va deveni vreodată imposibilă,
acesta este pasul pe care trebuie să-l facem,
dacă supravieţuirea speciei noastre este în prim plan.
Deoarece, posibil, de acolo am venit.
Deci, e posibil ca noi, pământenii, să fim marţieni.
Atunci, se naşte întrebarea...
s-a mai jucat acest joc în urmă cu sute de mii de ani?
Este posibil ca colonizarea lui Marte
să fie cheia supravieţuirii noastre?
Şi dacă da, am mai fost pe marginea prăpastiei şi înainte?
Ar fi putut exista o societate umană pe Marte acum mii de ani?
Probabil că vom descoperi adevărul despre strămoşii noştri extratereştri
când vom deveni noi înşine extratereştri pe Marte.
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]