Dacă teoria evoluţiei ar fi corectă,
ar trebui să vedem un progres constant.
De fapt, nu vedem aşa ceva.
Asistăm la ceva de genul "Stăpânul Inelelor".
Avem o serie de triburi indigene pe planetă,
cărora nu le putem stabili descendenţa.
Planeta a fost un laborator de experimente.
La ora actuală, nu ştim sigur de ce au dispărut aceste specii.
Ar fi putut fi un experiment extraterestru, în care, într-un final,
numai Homo sapiens a supravieţuit?
Încă din zorii civilizaţiei,
omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori din stele.
Să fie, oare, adevărat?!
Chiar ne-au ajutat fiinţe extraterestre să ne scriem istoria?
Şi dacă da, am putea găsi dovada
studiind prototipurile umane?
EXTRATEREŞTRI ANTICI
PROTOTIPURILE UMANE Sezonul 11, episodul 10
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
Universitatea Temple, Philadelphia. 1992.
Profesorul de istorie David Jacobs îşi lansează cartea "Viaţa secretă".
După 30 de ani de cercetări şi interviuri cu sute de persoane
care susţineau că au fost răpite de extratereştri,
Jacobs devine convins că extratereştri folosesc Pământul
pe post de laborator genetic,
pentru a crea noi specii de hibrizi între extratereştri şi om.
Am studiat circa 1.175 de răpiri,
din care m-am convins că fenomenul e real,
că oamenii chiar au fost răpiţi.
Toţi declară acelaşi lucru... iar fenomenul e global.
Sunt aşezaţi pe o masă şi li se aplică diferite proceduri.
Bărbaţilor li se ia spermă, femeilor ovule.
Adesea, sunt duşi într-o altă încăpere, în care văd bebeluşi cu aspect bizar,
semănând cu o încrucişare dintre om şi extraterestru.
Întrebarea este: sunt oamenii manipulaţi
pentru a se transforma într-o specie hibridă?
Deşi contestatarii admit
că cercetările dr-ului Jacobs sunt minuţioase şi bine realizate,
ei continuă să nege existenţa fenomenului răpirilor.
Ar fi posibil ca extratereştri să folosească ADN uman
pentru a adăuga o nouă ramură arborelui evolutiv?
Adepţii paleoastronauticii spun că da, sugerând că,
deşi poveştile cu răpiri din zilele noastre sunt convingătoare,
răspunsul ar putea fi găsit
prin studierea începuturilor speciei umane
şi a numeroaselor specii asemănătoare,
cu care am împărţit odată Pământul.
Provincia Gauteng, Africa de Sud. 13 septembrie 2013.
Speologii amatori dezgroapă fosile ce par a fi umane,
depozitate în adâncurile peşterii "Rising Star Cave".
Paleoantropologii stabilesc că oasele sunt diferite
faţă de alte rămăşiţe umane descoperite anterior,
iar după o examinare mai amănunţită
decid că ele nu sunt în totalitate umane,
astfel adăugându-se încă o piesă în enigma evoluţiei.
Noua specie a fost numită Homo naledi,
după "camera Dinaledi", locul unde au fost descoperite,
care se traduce prin "camera stelelor".
Remarcabil la aceşti hominizi este că prezintă caracteristici
atât de la hominizii primitivi, cât şi de la cei mai evoluaţi.
Există unele elemente la Homo naledi,
cum ar fi forma craniului, dimensiunile dinţilor,
picioarele, gleznele... care sunt asemănătoare omului.
Alte caracteristici, cum ar fi dimensiunea creierului,
circa 500 cm cubi, adică o treime din creierul uman,
de asemenea, forma umerilor şi a bustului,
sunt mult mai primitive,
mai asemănătoare cu ale hominidelor timpurii.
Opinia este că aceştia ar putea fi chiar primii oameni din Africa,
de acum 3- 7 milioane de ani,
însă această peşteră pare mai nouă.
Felul în care au fost aşezate corpurile sugera o organizare.
Păreau ca şi cum ar fi avut loc o ceremonie.
Aceasta, desigur, sugerează că ar putea fi creaturi destul de evoluate.
Rămăşiţele lui Homo naledi sunt considerate cele mai remarcabile
fosile umane descoperite în ultimii 50 de ani,
întrucât adaugă încă o ramură derutantă în arborele genealogic uman.
Trăim vremuri cu adevărat interesante.
Fosilele şi dovezile genetice subliniază clar
că există mult mai multă diversitate umană în trecutul evoluţiei noastre
faţă de ce ştiam până acum.
Ramura hominidelor sau hominizilor
din arborele evoluţiei cuprinde atât omul modern,
cât şi precursorii umani dispăruţi, cum ar fi Homo neandertalensis,
Homo habilis, Homo erectus
şi alte primate inteligente primitive, dispărute acum mult timp.
Deşi mulţi ani s-a considerat altfel, savanţii descoperă acum
că multe dintre aceste specii au coexistat.
Asistăm la ceva de genul "Stăpânul Inelelor",
unde avem tot felul de umanoizi... înalţi şi scunzi...
cu pielea de culori diferite... cu diverse tipuri de păr...
chiar şi creierele le sunt uşor diferite...
unele sunt mai apropiate de maimuţe, altele mai rafinate.
Unii investigatori sugerează că aceste descoperiri recente
ar solicita o reînnoire a teoriei evoluţiei a lui Darwin,
propusă în anul 1859.
În lucrarea "Originea speciilor",
Darwin pune bazele teoriei evoluţioniste,
propunând că modificările graduale din generaţie în generaţie,
survenite pe calea selecţiei naturale,
au dus la evoluţia speciilor existente.
Dacă teoria evoluţiei ar fi corectă,
ar trebui să vedem un progres constant.
De fapt, nu vedem aşa ceva.
Vedem apariţia bruscă a omului primitiv,
care, de fapt, era foarte evoluat.
Comunitatea ştiinţifică explică fenomenul
prin selecţie naturală şi coincidenţă,
iar adepţii concepţiei divine susţin că totul a fost creat de Dumnezeu.
Dacă această forţă superioară chiar există,
însă e posibil să fie una extraterestră?
Dar dacă evoluţia omului şi chiar cea a hominizilor timpurii
ar fi diferită de cea propusă de Darwin?
Ar putea exista o explicaţie mai profundă
pentru prezenţa diferitelor specii de hominizi inteligenţi?
Posibile indicii s-ar putea găsi prin studierea amănunţită
a celor mai timpurii poveşti despre Creaţie.
Există această idee că oamenii primitivi nu au fost primele exemplare,
că au existat încercări nereuşite înainte,
iar într-un final, au apărut produse îmbunătăţite,
care ar fi fost prototipurile din care a evoluat omul.
Textele sumeriene vorbesc despre oameni cu malformaţii
creaţi de Enki şi de zeiţa-mamă Ninhursag,
în încercarea lor de a modela o fiinţă perfectă.
În total, şase proto-oameni au fost creaţi,
înainte de a obţine rezultatul dorit.
În textul maiaş Popol Vuh, "Cartea poporului",
se spune că au existat trei încercări de a crea oameni.
Ar putea poveştile despre zei care crează mai multe versiuni ale omului,
poveşti întâlnite în textele antice maiaşe şi sumeriene,
să constituie dovezi despre ce s-a întâmplat pe Pământ în trecut?
Dacă da, atunci cine erau aceşti zei?
Sunt şanse ca primii oameni să fi fost manipulaţi genetic de extratereştri,
în încercarea de a crea varianta umană finală.
Dacă la originea speciei stă acest concept
că planeta a fost un laborator de experimente,
... o grădină experimentală...
pentru toate aceste modele diferite până la Homo sapiens,
dacă au existat tot felul de modele rezultate din diferite teste,
toate create prin manipularea ADN-ului de către extratereştri?
Ar putea mitologia despre crearea diverselor prototipuri umane
să constituie o dovadă a unui experiment extraterestru,
un experiment ce continuă şi astăzi?
Posibile dovezi suplimentare ar putea fi găsite
prin studierea fosilelor unor hobbiţi reali.
Există o nouă specie, ce vine direct din incubator.
Unii au sugerat că această insulă a fost un fel de recipient Petri.
Insula indoneziană Flores, la nord de Australia.
6 septembrie 2003.
Un grup de arheologi, în căutare de dovezi
pentru migraţia primului Homo sapiens către Indonezia,
descoperă ceea ce ei cred că ar fi craniul unui copil,
îngropat la şase metri adâncime în peştera Liang Bua.
După câteva zile de săpături minuţioase,
porţiunile din craniu şi mandibulă excavate
demonstrează că dinţii nu aparţin unui copil,
ci unui adult pe deplin dezvoltat.
Craniul complet, împreună cu rămăşiţele scheletului,
recuperate după câteva săptămâni, aparţin unui hominid străvechi
de doar 107 cm înălţime.
Savanţii au denumit noua specie Homo floresiensis,
însă sunt mai frecvent denumiţi "hobiţi".
Hominizii Flores datează de acum 16- 18 mii de ani,
o perioadă când omul modern exista doar din punct de vedere anatomic.
Remarcabil la scheletele Flores este dimensiunea lor foarte mică.
Iar cel puţin unul dintre specimene are dimensiunea creierului
aproximativ cât cea a unui cimpanzeu, 300- 400 cm cubi.
Cu toate acestea, aveau unelte comparabile cu ale omului modern.
Încă nu avem o explicaţie pentru aceste lucruri.
Descoperirea acestor hobbiţi din insula Flores
a şocat, de-a dreptul, comunitatea antropologică.
Antropologii au fost surprinşi de existenţa acestor fiinţe miniaturale,
care aparţin unei alte specii decât Homo sapiens.
Uneltele preistorice din piatră găsite pe insulă
sugerează că aceşti hobbiţi ar fi ajuns acolo în urmă cu 800.000 de ani.
Cum a ajuns această specie pe insulă?
S-ar fi putut întâmpla în două moduri.
Fie au ajuns cu bărcile,
fie au fost "plantaţi" acolo de extratereştri.
Unii au sugerat chiar că insula ar fi fost
un fel de recipient Petri, datorită izolării ei.
La şapte ani după prima descoperire,
arheologii dau peste o altă specie, la 13.000 km distanţă,
în Munţii Altai din Siberia.
Într-o peşteră aflată la peste 700 de metri altitudine,
oamenii de ştiinţă descoperă degetul şi dinţii
unui hominid necunoscut, ce a existat acum 40.000 de ani.
Specia a fost numită Denisovan,
după numele peşterii în care au fost descoperite oasele.
Dacă ne uităm la răspândirea geografică a primilor oameni,
ei se află în diferite zone de pe planetă.
Denisovanii sunt în Siberia şi Rusia,
Homo floresiensis pe insula Flores...
şi lista poate continua.
Întrebarea este, cum de s-a întâmplat?
Oare nu ar fi posibil ca diferite tipuri de oameni
să fi apărut în mai multe zone?
Ei sunt bine delimitaţi geografic.
Descoperirile făcute în ultimii 20 de ani
au demonstrat existenţa a cel puţin patru grupuri distincte de hominizi,
aflate în regiuni izolate din lume.
Homo floresiensis... izolat pe insula Flores,
Denisovanii, întâlniţi în Munţii Altai din Siberia,
Neanderthalii, ce ocupau vestul Europei,
şi omul modern, ce a evoluat în Africa.
Savanţii nu înţeleg pe deplin rolul izolării geografice,
însă ştim din studierea populaţiilor insulare,
atât a speciilor umane, cât şi a celor non-umane,
că acele zone izolate sunt un mediu propice
pentru adaptări specifice şi unice şi, de asemenea, pentru diferenţele de talie.
În 1972, renumitul teoretician Stephen Jay Gould
propunea o modificare a teoriei evoluţioniste.
A sa teorie a echilibrului punctat aducea în discuţie dovezi
că schimbările remarcate la fosile
nu se datorează unei evoluţii graduale, aşa cum a propus Darwin,
ci, mai degrabă, uneia rapide,
iar aceste schimbări rapide se pare că au avut loc
îndeosebi în situaţii de izolare.
Teoria sa continuă să fie una controversată,
întrucât propune existenţa unui mecanism necunoscut.
Din păcate, cercetările sale s-au oprit
înainte de a descoperi care ar putea fi acesta.
Nu avem acele schimbări graduale pe care ne aşteptam să le întâlnim.
Deci... chiar e vorba despre această evoluţie lentă şi întâmplătoare,
ori au avut loc salturi bruşte...
deodată a apărut o nouă specie, venită direct din incubator?
Astfel s-ar explica existenţa diferitelor specii umane
care s-au dezvoltat în izolare, în diferite părţi ale lumii.
Extratereştri ar fi putut folosi insule pentru un experiment
şi înălţimile munţilor pentru alt experiment,
însă ar fi putut separa aceste experimente unul de celălalt...
prin oceane, munţi, insule, peninsule...
Dacă acceptăm ipoteza "grădina zoologică",
care susţine că întreaga planetă este un laborator al extratereştrilor,
atunci ar trebui să ne întrebăm...
ar putea fi acesta un experiment extraterestru,
din care, la final, numai Homo sapiens va rămâne?
S-ar putea ca regiuni izolate să servească drept incubatoare
pentru dezvoltarea proto-oamenilor?
Dacă da, a fost sistat experimentul,
pentru a îi permite lui Homo sapiens să evolueze?
Poate că indicii suplimentare pot fi găsite
examinând cea mai apropiată rudă a noastră...
Omul de Neanderthal.
Nu pare că deficitul de inteligenţă a dus la dispariţia neanderthalilor.
A fost o intervenţie extraterestră,
au nimicit omul primitiv şi au luat-o de la început.
Sima de las Palomas. Spania. 2011.
Arheologii excavează un mormânt preistoric ce conţine trei indivizi
îngropaţi unul lângă altul,
având braţele poziţionate într-un stil ritualic.
După modul în care au fost înmormântaţi,
arheologii deduc că rămăşiţele sunt umane,
însă descoperă cu surprindere că sunt, de fapt, neanderthalii.
Este nevoie de o imaginaţie bogată pentru a fi împăcat cu moartea.
Vorbim de anumite noţiuni despre viaţa de apoi.
Dacă despre asta este vorba,
de regulă există crezul într-o divinitate oarecare.
Este vorba despre o gândire religioasă complexă,
ce sugerează că neanderthalii aveau capacitatea
de a înţelege simbolistica şi organizarea socială.
De asemenea, se poate vorbi despre o înzestrare intelectuală,
sau măcar un proto-intelect,
care este departe de felul în care gândim noi.
Neanderthalii, din nefericire, din cauza descoperirilor
care i-au făcut să arate ca nişte brute ale peşterilor,
lipsite de inteligenţă, sunt foarte diferiţi de noi.
Sunt mai scunzi, mai solizi şi au un creier imens.
Este cert că purtau haine,
îşi îngrijeau bolnavii şi bătrânii,
nu erau lipsiţi de inteligenţă.
În 2014, savanţii au analizat mostre din 40 de situri arheologice,
pentru determinarea unei date precise a extincţiei neanderthalilor.
Rezultatul a fost o perioadă de acum 40.000 de ani,
ceea ce sugerează că au trăit alături Homo sapiens
vreme de cel puţin 1.000 de ani.
Însă de ce au dispărut?
În acest moment, nu ştim exact de ce au dispărut toate aceste specii.
Ştim sigur că extincţia lor coincide, într-o oarecare măsură,
cu expansiunea omului modern în toate colţurile lumii.
Însă, contrar cunoştinţelor noastre despre trecut,
nu pare că deficitul de inteligenţă a dus la dispariţia neanderthalilor.
Deşi neanderthalii au dispărut demult,
în 2013, geneticienii au descoperit populaţii umane izolate
purtătoare de gene atât de la Neanderthal, cât şi de la Denisovan,
ceea ce sugerează că, la un moment dat, a avut loc o încrucişare.
Markerii genetici neanderthali sunt prezenţi la populaţiile din Europa
şi din unele zone din Orientul Mijlociu,
iar markerii denisovani pot fi întâlniţi la populaţiile asiatice,
populaţiile insulare din Pacific, Noua Guinee şi aborigenii australieni.
Conform unor adepţi ai paleoastronauticii,
această încrucişare ar putea deţine răspunsul
dispariţiei altor specii inteligente de hominizi
ce au împărţit, cândva, planeta cu oamenii.
Luăm în calcul posibilitatea ca aceste specii de hominizi
să fi fost separate geografic una de cealaltă,
de-a lungul unor suprafeţe de teren considerate mult prea întinse
pentru ca ei să poată intra în contact unii cu ceilalţi.
Este posibil ca încrucişarea să nu fi fost permisă,
iar când a început să aibă loc cu neanderthalii,
întregul experiment să fi fost afectat?
Iar din acest motiv, specia Neanderthal trebuia să fie exterminată,
pentru a fi stopată încrucişarea.
Când studiem textele antice,
în special textele religioase de acum mii de ani,
întâlnim noţiuni despre zei sau dumnezei
dornici de a crea un om pur, atât fizic, cât şi moral.
De asemenea, întâlnim descrieri
în care mânia zeilor sau a lui Dumnezeu se abate asupra noastră,
în principiu atunci când sărim calul.
Deci, le putem considera exemple
ale intervenţiei extraterestre, în încercarea de a repurifica speciile,
aceasta implicând eradicarea unui segment important
din rândurile oamenilor primitivi, urmând un nou început.
Este foarte posibil ca extratereştri să fi decis
că planeta trebuie purificată,
pentru aceasta fiind necesar să facă lucruri la scară planetară,
cum ar fi Potopul descris în Biblie.
Potopul a fost orchestrat în primul rând pentru a eradica
populaţia aflată pe planetă în acel moment.
Dacă Dumnezeu ar fi fost extraterestru...
ar fi putut face aşa ceva.
Este foarte posibil...
având intenţia de a eradica speciile...
acestea fiind greşit modificate genetic,
să fie necesar să scape de ele şi să o ia de la capăt.
Au eradicat extratereştri diferite specii preumane,
încercând astfel să păstreze nealterată linia genetică umană?
Ar putea blocajele evolutive din preistoria noastră
să vină în sprijinul acestei teorii?
Şi aşa cum există dovezi ale încrucişărilor în genele noastre,
ar fi putut exista şi supravieţuitori întâmplători?
Nu există nicio legătură între aceste două grupuri.
Nu ştim de ce acest haplogrup X este atât de diferit.
Avem popoare indigene pe planetă cărora nu le putem stabili originile.
Universitatea Emory, Atlanta, 1998.
Cercetătorii analizează probe ADN recoltate de la diferite triburi de indieni,
în încercarea de a retrasa genealogia lor de-a lungul Strâmtorii Bering.
Genealogiile sunt clasificate în patru haplogrupuri: A, B, C şi D,
fiecare linie reprezentând câte o migraţie dinspre continentul asiatic,
în urmă cu 20- 30 de mii de ani.
În plus, au descoperit că un mic segment din rândul populaţiei indigene
nu se încadrează în niciunul dintre aceste grupuri genetice.
S-a stabilit că îşi are originile acum 36.000 de ani,
însă nu este un grup venit prin Strâmtoarea Bering.
Savanţii l-au denumit descendenţa X (genealogia X).
Dintre haplogrupurile umane, unul iese în evidenţă: genealogia X,
întâlnit în proporţie de 2,5% la populaţia de amerindieni
şi la un segment restrâns din populaţia
din Europa de Nord şi Orientul Mijlociu.
Şi nu are nimic în comun cu celelalte haplogrupuri,
nu ştim de ce acest haplogrup X este atât de diferit.
Este uimitor că avem popoare indigene pe această planetă
cărora nu le putem stabili originile.
Savanţii ridică din umeri, spunând, "Nu ştim ce e cu ei,"
"aceşti oameni nu prea sunt înrudiţi cu ceilalţi oameni."
Cum e posibil?!
În vreme ce sursa acestei descendenţe X rămâne un mister
unii adepţi ai paleoastronauticii cred
că ea poate avea legătură cu o rasă dispărută de oameni,
despre care se spune că a ocupat întreaga planetă,
inclusiv America de Nord.
Este posibil ca aceste gene X să aibă legătură cu acei uriaşi
care au fost semnalaţi peste tot în lume.
Începând de la jumătatea secolului 19, în America,
arheologii încep să descopere schelete de uriaşi
ce aveau, în multe cazuri, între 2 şi 2,5 metri înălţime.
În anii 1800, arheologii de la Institutul Smithsonian dezgropau
zeci de schelete supradimensionate, aflate în tumulii funerari
ai străvechiului trib indian Adena.
Cei mai mulţi au fost descoperiţi în Valea Kanawha din Virginia,
o zonă cunoscută de cercetători drept "valea uriaşilor".
Scriitorul William Henry se întâlneşte cu cercetătorul local Jason Jarrell,
pentru a studia unul dintre situri.
Acesta este Tumulul Criel, care a fost excavat
de Institutul Smithsonian în noiembrie 1883.
Cercetătorii au forat un puţ din vârful movilei până jos.
Iar acolo au descoperit un mormânt complex.
Structura conţinea 11 morminte,
10 dintre ele fiind amplasate în semicerc,
în jurul unui personaj central.
Deci, avem 10 oameni în jurul unei figuri centrale.
Cât de important era acest personaj central?
Conform lui A.R. Sines, care a asistat la excavarea acestui tumul,
la măsurarea mormântului central a rezultat o lungime de doi metri.
Craniul a fost distrus în timpul săpăturilor,
deci, nu s-a putut face o măsurătoare precisă.
În orice caz, acest individ avea aproximativ 2,2 metri înălţime.
Vorbim de un uriaş.
Este un umanoid uriaş.
Deci, Institutul Smithsonian a venit aici în 1883
şi a descoperit un uriaş?
Exact. De fapt, au descoperit uriaşi
în majoritatea tumulilor din Charleston.
Iniţial, existau 50 de tumuli funerari în această vale.
Am şi nişte documente pe care vreau să le vezi.
Acesta este un manuscris
al reprezentantului Smithsonian care a efectuat săpăturile.
Iar acesta este jurnalul său zilnic cu stadiul săpăturilor,
care conţine şi menţiunea despre lungimea de cca. 2,2 metri.
Deci, vorbim despre un funcţionar public...
- Exact. -... care are ca sarcină de serviciu
excavarea unei movile... şi descoperă uriaşi?
Multe schelete gigantice,
unele având între 2,2 şi 2,5 metri lungime.
Incredibil! Noi de ce nu am aflat despre ele?
Cum de nu sunt în cărţile de istorie?
Politica de negare în ceea ce priveşte descoperirea
scheletelor umane uriaşe a fost legiferată prin 1920.
Însă până la acea dată, Smithsonian a făcut menţiuni
în propriile rapoarte despre aceşti uriaşi.
Ani la rând, am tot auzit poveşti, legende amerindiene, despre uriaşi.
Se pare că am descoperit dovezi ale existenţei lor aici, în Virginia.
Însă, cine ştie din ce motiv, acele dovezi au fot tăinuite,
probabil din cauza faptului că ele nu se potrivesc
cu modelul evoluţiei umane.
Întrebarea este, există vreo legătură extraterestră?
Avem aceste poveşti biblice despre Veghetori
şi despre fiii lui Dumnezeu,
care coboară pe Pământ şi se împerechează cu oamenii,
pentru a crea această nouă rasă de uriaşi, Nefilimii.
Aceste schelete uriaşe par a fi dovezi
ale existenţei Veghetorilor şi Nefilimilor.
Ar trebui să ne întrebăm... cine erau aceşti uriaşi?
Ar putea fi rămăşiţele acelor uriaşi biblici?
Este un mister pe care arheologii trebuie să-l elucideze,
iar un posibil răspuns ar putea fi ADN-ul extraterestru,
care se află în aceşti uriaşi.
Este posibil ca rămăşiţele să aparţină unui neam de uriaşi
de pe continentul nord-american?
Şi dacă da, au fost aceste fiinţe o versiune de Homo sapiens,
un străvechi hominid inteligent,
sau o combinaţie cu o specie nepământeană?
Posibile indicii suplimentare ar putea fi identificate
prin studierea celei mai rare şi misterioase grupe sanguine umane.
Oamenii cu Rh-negativ e posibil să fi evoluat dintr-o altă specie.
Este periculos,
deoarece aceste grupe nu pot fi combinate.
La graniţa dintre Spania şi Franţa se află lanţul muntos Pirinei.
Locuitorii acestei regiuni izolate sunt denumiţi basci
şi reprezintă o enigmă pentru antropologi şi istorici.
Limba vorbită de această enclavă nu are legătură
cu nicio alta din acea parte de lume,
iar majoritatea locuitorilor au grupa sanguină Rh negativ.
Peste 35% dintre basci au sânge Rh negativ,
aceasta fiind un tip de sânge extrem de neobişnuit.
Este singura grupă care nu suferă mutaţii şi nu interacţionează cu altele.
Grupele sanguine umane sunt împărţite
în patru tipuri distincte, respectiv O, A, B şi AB.
În plus, există o variabilă între tipurile de sânge
cunoscută drept factorul Rh sau factorul Rhesus,
care stabileşte prezenţa proteinei D antigen în sânge.
Numele vine de la o maimuţă din India, macacul Rhesus,
aceasta fiind folosită la experimentele privind transfuzia de sânge,
în ce fel a fost acceptat sângele de la diferiţi donatori.
Astfel, s-a descoperit că factorul Rh poate fi pozitiv sau negativ,
majoritatea oamenilor din lume fiind Rh+ (pozitiv).
85% dintre oameni sunt Rh+
şi nu au nicio problemă în a primi sânge
de la donatori pozitivi sau negativi.
Însă, pentru populaţia Rh negativă,
primirea de sânge Rh+ poate fi fatală,
întrucât organismul va încerca să distrugă antigenii străini,
iar pentru femeile care sunt Rh-, împerecherea cu un partener Rh+
ar putea afecta fetusul.
Dacă părinţi cu Rh-uri diferite doresc să aibă un copil,
există un potenţial pericol pentru copil,
deoarece aceste două tipuri de sânge nu se pot combina.
Este necesară intervenţia medicală.
De aceea, în trecut, oamenii trebuiau să facă un test de sânge
înainte de a li se permite să se căsătorească.
Faptul că organismul unei mame Rh- ar încerca să ucidă un prunc Rh+
dă naştere la scenarii bizare.
Cum e posibil aşa ceva?!
Aceasta ar sugera că, undeva în descendenţa noastră,
Rh- şi Rh+ au fost percepute ca fiind total diferite.
De asemenea, cercetările efectuate sugerează că oamenii cu Rh-
au tensiunea arterială şi pulsul mai scăzute decât normal,
iar unele persoane prezintă o vertebră în plus.
Rh negativ este foarte rar.
Nu era des întâlnit în rândul populaţiei
înainte de începuturile colonizării, în secolul 15.
Rh- nu exista în Americi, nu exista în sudul Africii,
nu exista nici în Asia.
Era prezent doar în Europa, deci de acolo s-a răspândit.
Teoria este că toţi oamenii provin din sudul Africii, Africa subsahariană.
Toţi avem sânge Rh+. Nu există niciunul cu Rh-.
Atunci, de unde a apărut sângele Rh negativ?
15% dintre oameni au sânge Rh-.
15 procente!
Iar savanţii nu au nicio idee de unde provine.
Ei cred că oamenii cu Rh- ar fi evoluat dintr-o specie diferită.
A fost această specie adusă aici, modificată genetic,
ori s-a format pe cale naturală, într-o etapă a evoluţiei planetare?
Cine ştie?! Adevărul este că oamenii cu sânge Rh-...
repet, un procent de 15% din populaţia planetei...
ar putea proveni dintr-o sursă externă.
Ar putea fi tipul de sânge Rh negativ
o dovadă a unei evoluţii preumane cu mult diferită
decât ceea ce ni se spune în cărţile de istorie?
Ar putea fi o dovadă incontestabilă
despre o intervenţie extraterestră în trecutul nostru îndepărtat?
Dacă da, s-a încheiat experimentul cu hominizi inteligenţi,
sau încă se mai desfăşoară?
La 15 ani după ce dr. David Jacobs scria cartea
în care propunea că extratereştri fac experimente pe oameni,
antropologul John Hawkes îşi publica cercetările,
care lăsau de înţeles că oamenii au manifestat, în mod inexplicabil,
o evoluţie accelerată în istoria recentă.
Omenirea a intrat într-o perioadă evolutivă accelerată.
Dacă comparăm ADN-ul uman de acum cinci mii de ani
cu ADN-ul uman de astăzi, este cu 7% diferit.
Ce înţelegem de aici?
S-ar putea ca extratereştri să se fi implicat în acest proces,
ajutând, prin acţiunile lor, la modificarea noastră genetică?
Milioane de oameni afirmă că au fost răpiţi.
Nu se pot înşela toţi. Ceva s-a întâmplat cu ei.
Dacă ar fi să ne imaginăm că planeta este o eprubetă a Universului,
în care "ei" experimentează şi manipulează genetic lucrurile,
este foarte posibil ca acest experiment să continue şi azi.
Copiii se schimbă, sunt mai deştepţi, mai maturi,
se dezvoltă mai rapid decât am făcut-o noi, când eram copii.
Oare cum va fi peste 50 sau 100 de ani?
Ar fi posibil...
aşa cum sugerează adepţii paleoastronauticii...
ca evoluţia să nu fie numai un rezultat al selecţiei naturale,
ci şi unul al manipulării extraterestre...
iar acei oameni să devină curând o specie cu totul nouă,
creată pentru a-l înlocui pe Homo sapiens?
În următorii zeci de ani, vom începe să vedem
desăvârşirea planului extraterestru
de a transforma oamenii în fiinţe stelare.
Scopul lor este de a ne "echipa" mai bine pentru călătoria în spaţiu.
Suntem înlocuiţi de o nouă specie hibridă?
Un lucru la care mă gândesc adesea este...
neanderthalii nu au ştiut că vor fi înlocuiţi de Homo sapiens.
Este omenirea rezultatul unui experiment extraterestru?
Ar fi putut regiuni izolate să servească drept laboratoare,
până în momentul în care una dintre specii a fost aleasă să continue?
Ar putea această manipulare genetică să aibă loc şi astăzi?
Probabil ni se va dezvălui curând că şi noi suntem fiinţe experimentale,
fiind pe post de ultimă verigă în lanţul unei evoluţii controlate,
şi fiind în proces de pregătire pentru un viitor
alături de strămoşii noştri extratereştri.
Traducerea şi adaptarea: VLAD[ONE]