Pentru credincioşii hinduşi, Shiva este o fiinţă în carne şi oase.
Shiva a coborât din acest oraş de pe firmament.
El este liderul unui grup de extratereştri.
Shiva era o forţă a Binelui, însă, totodată, şi a Distrugerii.
Se spune că deţinea acest trident,
care putea anihila orice îi intra în raza de acţiune.
În tradiţia Hindusă,
ca să existe creaţie, mai întâi trebuie să fie distrugere.
S-ar putea ca Shiva să fi influenţat viitorul speciei umane.
Încă din zorii civilizaţiei,
omenirea şi-a pus originile pe seama zeilor
şi a altor vizitatori din stele.
Să fie, oare, adevărat?!
Chiar ne-au ajutat fiinţe extraterestre să ne scriem istoria?
Dacă da, ar putea fi determinată soarta omenirii de către Shiva, Distrugătorul?
EXTRATEREŞTRI ANTICI
SHIVA, DISTRUGĂTORUL Sezonul 11, episodul 15
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]
India.
Acoperind peste 3,2 milioane kmp,
este a şaptea ţară ca mărime de pe planetă,
iar cu cei 1,3 miliarde locuitori, este a doua cea mai populată.
Circa 80% din populaţia Indiei practică Hinduismul,
cea mai veche religie de pe Pământ, datând cel puţin din 2000 î.e.n.
Pentru credincioşii hinduşi, zeii lor nu sunt fiinţe mitologice,
ci reale, care, pe vremuri, au fost prezente pe Pământ.
Aceşti zei şi zeiţe au poveşti diferite, puteri şi semnificaţii diferite.
Pentru mulţi credincioşi, aceşti zei sunt cât se poate de reali.
Ei există fizic, deşi nu sunt mereu vizibili.
În general, prin comparaţie cu sistemul de credinţe din Vest,
conceptul de zei reali este mult mai puternic în India.
Am crescut într-o familie hindusă,
deci cunosc toate textele vedice şi epopeele.
Le-am lecturat de sute de ori.
Hinduşii sunt convinşi că zeii au venit din cer.
Hinduşii consideră că aceste poveşti nu sunt simple mituri.
Le consideră consemnări istorice,
de fapt, ele se numesc itihasa, însemnând "istorie".
În vreme ce, în tradiţia Iudeo-Creştină,
Dumnezeu este zugrăvit ca o fiinţă atotputernică,
în textele vedice, zeii hinduşi se bazează, adesea, pe tehnologie.
Aceasta i-a determinat pe adepţii paleoastronauticii să se întrebe,
este posibil ca aceste texte religioase să nu descrie întâlniri cu divinul,
ci cu fiinţe extraterestre?
Concepţiile vestice sunt diferite de cele din India,
unde este acceptată noţiunea de fiinţă extraterestră.
Povestea hindusă "Mahabharata" este plină de referiri
la ceea ce pare a fi tehnologie extraterestră.
Avem vehicule zburătoare... întâlnim arme cu activare vocală...
şi avem nimiciri ale unor civilizaţii
prin ceva asemănător cu o explozie nucleară.
În Mahabharata au scris că, într-o zi, oraşe imense au înconjurat Pământul.
Nu exista un cuvânt pentru "navetă spaţială" în acele vremuri,
ei le numeau "oraşe"
şi fac o diferenţiere clară,
aceste oraşe erau pe firmament, nu în rai,
iar mici vehicule coborau din aceste oraşe.
Indienii antici le numeau vimanas, iar din ele ieşeau "învăţătorii".
Nu e nicio îndoială că eram vizitaţi de extratereştri.
Este tradiţia hindusă o poveste despre vizite extraterestre?
Adepţii paleoastronauticii aşa susţin,
sugerând că acestea au fost puse la cale
de o fiinţă nepământeană, cunoscută drept Stăpânul Shiva.
Shiva mai este numit şi Mahadeva, care înseamnă "Marele Zeu".
El este zeul zeilor,
este conducătorul tuturor zeilor şi este, totodată, şi cel mai puternic.
Shiva avea o sarcină dublă,
pe de o parte, distrugerea, pe de altă parte, creaţia.
Fără distrugere, nu există creaţie.
Reprezentări ale lui Shiva personificând ideea de distrugere şi creaţie...
Shiva este adesea zugrăvit ţinând o tobă numită damaru,
pe care a folosit-o la crearea Universului.
În jurul gâtului are o cobră în poziţie de atac.
Într-o mână, Shiva ţine o armă în formă de trident, denumită trishula,
iar în frunte are al Treilea Ochi.
Shiva este singurul zeu pictat cu al Treilea Ochi.
Când acest ochi se deschide, emite o rază de foc,
care distruge tot ce îi iese în cale.
De regulă, al Treilea Ochi este asociat cu iluminarea.
Aici vorbim despre un al Treilea Ochi care are capacitatea de a distruge.
Cred că nu e vorba despre acelaşi lucru.
Deci, întrebarea este, ce era acest Ochi?
Şi ce era Shiva?
Shiva apare într-un moment de răscruce, când doi zei...
Brahma, Creatorul, şi Vishnu, Protectorul (Creaţiei, n.t.) ...
îşi disputau supremaţia.
Şi deodată, se iveşte această lumină orbitoare,
apărută, parcă, de nicăieri...
iar o voce s-a făcut auzită din această lumină,
spunând, "Eu sunt cel mai mare."
"Eu sunt cel mai mare zeu din câţi există."
Shiva este aproape mereu înconjurat de o structură circulară cu flăcări.
Oare ce au încercat artiştii antici să descrie aici?
Oare se afla în interiorul unei nave ce scotea flăcări?
Este posibil ca Shiva să fie acelaşi extraterestru
care, în alte culturi, poartă alte nume...
Enki, Odin, Zeus, Viracocha, Quetzalcoatl, Kukulkan.
Cele mai timpurii texte vedice, scrise acum aproximativ 4.000 de ani,
ce relatează întâmplări mai vechi cu sute sau chiar mii de ani,
fac parte din tradiţia orală, transmisă din generaţie în generaţie.
Adepţii paleoastronauticii sugerează
că Shiva a venit pe Pământ înainte de apariţia omului modern
şi înainte de evenimentul biblic cunoscut drept "Potopul".
Toate culturile de pe Pământ care au o istorie scrisă,
scrieri, documente, sau măcar o tradiţie orală,
toate fac referire la un fel de potop...
care a avut un impact catastrofal...
şi a nimicit viaţa de pe Pământ într-o singură zi.
Interesant e că Shiva este zeul distrugerii.
În tradiţia hindusă, ca să existe creaţie, mai întâi trebuie să fie distrugere.
Să aibă vreo legătură cu Potopul?
Călugării tibetani povestesc că, după Potop,
când Pământul era complet inundat, iar apa începuse să se retragă,
omul a fost creat din nou,
prin intermediul unei seminţe protejată de Shiva.
Este posibil ca Shiva să fi fost un extraterestru
însărcinat atât cu creaţia, cât şi cu distrugerea
primelor rase de pământeni?
Dacă da, a făcut-o pentru a lăsa cale liberă omului modern?
Adepţii paleoastronauticii sugerează
că indicii suplimentare s-ar putea găsi prin examinarea unui templu misterios
din nordul Indiei şi a ceea ce s-ar putea afla sub el.
Unul dintre aspectele misterioase ale sitului Ellora sunt tunelurile.
Tunelurile conduc către un mare oraş de sub Templul Kailasa.
Aurangabad, India.
La 300 de kilometri de Mumbai, se află un complex de temple monolitice,
cunoscut ca Peşterile Ellora.
Aceste 34 de locaţii de cult, răspândite pe mai bine de 1,6 kilometri,
au fost cioplite dintr-o singură bucată de stâncă
şi se crede că datează din perioada 600- 1000 e.n.
Peştera 16, denumită Templul Kailasa,
este un sanctuar uriaş închinat lui Shiva.
Înalt cât trei etaje, este dublu cât Parthenon-ul din Atena,
iar arheologii cred că a fost dăltuit în munte, începând de sus în jos.
Unii istorici estimează că cioplirea templului
a implicat înlăturarea a peste 400 de mii de tone de rocă,
însă şi mai incredibil este că majoritatea arheologilor
susţin ideea că templul a fost realizat în doar 18 ani.
Dacă oamenii au lucrat zilnic vreme de 18 ani,
12 ore fără nicio pauză,
înseamnă că excavau cinci tone de piatră pe oră.
Cinci tone de piatră într-o oră!
O asemenea realizare nu este posibilă nici azi, cu tehnologia modernă.
Este greu de crezut că s-a construit în doar 18 ani.
În calitate de inginer, cred că templul nu a fost definitivat în doar 18 ani.
Ar fi durat undeva către 100 de ani.
Este greu de închipuit o asemenea realizare, chiar şi în zilele noastre.
Un alt lucru surprinzător este că, dacă excavau 400 de mii de tone,
erau nevoiţi să le şi depoziteze undeva,
însă nu s-a găsit nici urmă de piatră depozitată prin apropiere.
Nu a fost utilizată la construirea altor temple sau structuri...
deci, unde e toată acea piatră?
Ar fi putut oamenii de acum cu o mie de ani
să construiască Templul Kailasa în doar 18 ani?
Şi dacă da, cum se face că toată piatra excavată a dispărut, pur şi simplu?
Posibile indicii suplimentare ar putea fi găsite prin examinarea
unui puternic dispozitiv descris în textele vedice.
Textele vedice antice menţionează un dispozitiv numit Bhaumastra.
Această super-maşină ar fi capabilă să foreze în rocă, vaporizând-o.
În principiu, ar putea face roca să dispară.
Dispozitivul a fost menţionat în repetate rânduri în textele vedice,
ca fiind folosit pentru extracţia de pietre preţioase şi metale.
Astfel să fi fost construit Templul Kailasa?
Ar fi posibil ca utilajul Bhaumastra, descris în textele vedice,
să fi fost cu adevărat cu dispozitiv tehnologic
ce a existat pe Pământ în urmă cu mii de ani?
Adepţii paleoastronauticii spun că da,
dar susţin că nu a fost folosit pentru a construi Templul Kailasa
de sus în jos, aşa cum susţin majoritatea arheologilor,
ci pentru a ciopli structura de la bază către vârf.
Unul dintre cele mai ciudate aspecte ale sitului Ellora
este reprezentat de tunelurile care par că nu duc niciunde.
Unele dintre ele cotesc în unghiuri ciudate,
altele coboară la 40 de metri adâncime,
iar motivele, în majoritatea cazurilor, nu se cunosc.
Acesta este unul dintre tunelurile care merg către Templul Kailasa.
Autorităţile locale au restricţionat accesul,
dar dacă privim prin gard, observăm că tunelul coboară vertical.
Autorităţile cred că tunelurile de acest tip
coboară către un oraş subteran de sub Templul Kailasa.
Care ar fi scopul acestor tuneluri de sub Templul Kailasa?
Şi de ce a fost interzis accesul publicului?
În 1876, renumita spiritistă britanică
Emma Hardinge Britten publica "Tărâmul fantomă",
în care făcea referire la tunelurile ascunse de sub Peşterile Ellora
şi la întrunirile unor mistici cabala într-un oraş subteran.
Britten spune că a luat legătura telepatic cu un individ misterios,
pe nume Cavalier Louie,
care asistase la reuniunile acestei societăţi clandestine.
Cavalier Louie susţine că a fost dus la Ellora
unde a fost introdus, printr-un pasaj secret, într-o cameră subterană.
Camera se continua cu un amfiteatru uriaş,
în care se aflau aceste uimitoare tronuri metalice,
alimentate de baterii galvanice, care se ridicau de la pământ,
iar pe aceste tronuri se aflau şapte persoane cu pelerine.
Însă, cel mai interesant dintre ei era cel din mijloc,
care vorbea, deşi nu era în permanenţă prezent.
Corpul său părăsea şi revenea în lumea fizică.
Dar care este scopul acestor camere şi tuneluri de sub Templul Kailasa?
Adepţii paleoastronauticii sugerează că ar putea fi o dovadă
în favoarea ideii că Shiva a avut legătură cu Potopul.
A existat o mare inundaţie,
care a schimbat faţa Pământului şi a forţat oamenii să intre în subteran.
Deci, se pune întrebarea...
sunt aceste tuneluri un fel de oraş antic, vechi de mii de ani,
şi, de asemenea, un fel de bază extraterestră străveche?
Iar când apele s-au retras,
au creat acest templu, începând de jos în sus?
Arheologii au datat Templul Kailasa
ca fiind din perioada secolelor 5- 10 e.n.,
însă nu există nimic în templu care să indice o perioadă anume.
De fapt, ca multe alte lucruri din India Antică şi din întreaga lume,
aceste temple pot fi mult mai vechi decât spun arheologii.
S-ar putea ca ascuns sub Templul Kailasa să se afle un oraş extraterestru?
Şi dacă da, ar demonstra aceasta că zeul hindus Shiva
chiar a fost un vizitator extraterestru,
care a oferit tehnologie primelor rase umane
şi, în cele din urmă, le-a şi distrus?
Poate că indicii suplimentare s-ar putea găsi
prin examinarea unui simbol sacru, considerat a avea puteri extraordinare.
Pietrele Shiva Lingam pot constitui o forţă a distrugerii.
Avem de-a face cu un tip de energie cosmică,
pe care nu am înţeles-o pe deplin până la descoperirea fuziunii nucleare.
Sirsi, India.
La 17 km în afară oraşului situat în statul Karnataka,
în bazinul râului Shalmala,
se află unul dintre cele mai populare locuri de pelerinaj din ţară, Sahasralinga.
Ascunse sub apele râului aproape tot anul,
există sculpturi din piatră denumite Shiva Lingam.
Aceste simboluri sacre sunt reprezentări ale zeului Shiva
şi sunt vizibile odată pe an, în timpul festivalului "Maha Shivaratri".
"Maha Shivaratri" este un festival închinat lui Shiva.
Se desfăşoară, de regulă, la sfârşitul lui februarie
sau începutul lui martie.
În acea perioadă, nivelul râului Shalmala scade,
astfel încât toate pietrele Shiva Lingam sunt vizibile.
Sculpturile îl personifică pe Shiva sub forma unui cilindru,
pilonul în flăcări pe care se sprijină Universul.
Fiecare Shiva Lingam este amplasat într-un yoni,
un suport special, cu o anumită utilitate,
este un jgheab, astfel, când se toarnă ofrande
pe suprafaţa lui Lingam, ele spală în întregime obiectul sacru.
Simbolul Shiva Lingam este întâlnit peste tot în Sud-Estul Asiei
şi chiar în zone din Estul Asiei.
Simbolul apare chiar şi în China sau Japonia.
Primul Shiva Lingam a apărut acum mai bine de 2.000 de ani
şi încă nu se ştie ce a vrut să simbolizeze la început.
Adepţii paleoastronauticii sugerează că simbolul ar putea reprezenta
un dispozitiv tehnic extrem de puternic.
Paris, Franţa. 1900.
La Congresul de Istoria a Religiilor,
Swami Vivekananda, savant şi călugăr,
creditat cu popularizarea Hinduismului în Vest,
ţine o prelegere despre semnificaţia simbolului Shiva Lingam.
Secole la rând, cărturarii occidentali au presupus
că Shiva Lingam are o conotaţie strict sexuală.
Cilindrul simbolizează falusul masculin,
iar yoni simbolizează feminitatea.
Apoi, în 1900, savantul indian Swami Vivekananda
vine la Paris, pentru a vorbi despre Hinduism şi simbolistica lui.
În timpul prelegerii, a spus că Shiva Lingam
simbolizează, de fapt, manifestarea energiei divine a lui Shiva.
Simbolizează energia,
însă, adesea, a fost interpretat greşit în Vest
ca fiind simbolul falic al lui Shiva, ceea ce e greşit.
În mod evident, este o coloană, lingam înseamnă "coloană".
Savanţii indieni au speculat că simbolul din piatră
ar reprezenta, în realitate, energia atomică.
Când ne gândim la ce poate face energia atomică,
cum poate fi folosită într-un scop nobil,
dar şi cât de distructivă poate să fie,
cu siguranţă ne putem raporta la mitologia despre Shiva,
care este o forţă a Binelui, însă, totodată, şi a Distrugerii.
Este posibil ca simbolul puterii lui Shiva
să reprezinte, cu adevărat, energia atomică?
Adepţii paleoastronauticii spun că da,
sugerând că dovada poate sta în forma sa bizară.
Forma sa cilindrică este aproape identică cu a unui reactor nuclear...
iar jgheabul de pe marginea suportului
reprezintă amenajarea construită pentru a deversa apa contaminată.
În Antichitate, dar şi astăzi,
hinduşii au ritualul prin care toarnă apă sau lapte peste Shiva Lingam.
În zilele noastre, turnăm apă peste reactorul nuclear, pentru a-l răci.
În plus... majoritatea templelor închinate lui Shiva
sunt amplasate lângă apă,
fie râuri, fie lacuri, exact ca şi centralele nucleare.
Deci, ar fi posibil ca Shiva Lingam
să reprezinte, în fapt, o centrală nucleară antică?
În povestea aceasta cu Shiva Lingam,
în mod evident avem de-a face cu un tip de energie cosmică
pe care nu am înţeles-o pe deplin până în secolul 20,
când am descoperit energia şi fuziunea nucleare.
Aceste descoperiri, care preced omul modern,
ne schimbă complet concepţia despre trecutul îndepărtat
şi ne aduc mai aproape de adevărata istorie a omenirii...
de istoria de dinaintea Potopului.
Simbolizează Shiva Lingam o tehnologie extraterestră
existentă pe Pământ înainte de Potop?
Ar putea fi un mesaj lăsat nouă de către strămoşi,
despre o societate umană avansată ce a existat demult
şi care a avut o soartă cumplită?
Posibile dovezi suplimentare s-ar putea găsi
prin studierea unui text vechi de 4.000 de ani,
care descrie cum se foloseşte electricitatea.
Despre Sage Agastya se spune că a adus ştiinţa zeilor în India.
Sage Agastya a fost instruit chiar de către extratereştri.
Ujjain, India. 1924.
Pagini pierdute dintr-un text sanscrit antic numit Agastya Samhita
sunt descoperite în biblioteca regală a oraşului.
Deşi vârsta exactă a acestui text nu este cunoscută,
unii savanţi indieni cred că ar putea fi mai vechi de 4.000 de ani.
În el, sunt descrise toate realizările lui Sage Agastya,
un discipol al lui Shiva şi primul dintr-o serie de sfinţi hinduşi
cunoscuţi drept siddha.
Siddha înseamnă "cel desăvârşit" sau "cel împlinit".
Aceşti oameni aveau puteri,
cum ar fi să-şi reducă dimensiunile, să se mărească sau să zboare.
Shiva este considerat ca fiind supremul siddha,
principalul şi cel dintâi siddha.
Conform textelor hinduse,
anticii siddha aveau cunoştinţe tehnice extrem de avansate,
erau artizanii creaţiei.
Siddha Bhogar a fost creditat cu multe invenţii nemaipomenite,
pe care le-a conceput cu mult înainte de apariţia industriei moderne.
Pe seama lui sunt puse construirea unui vapor cu aburi...
a unui telescop... a unei paraşute... a unei locomotive...
şi, de asemenea, construirea multor dispozitive care puteau zbura.
Sage Agastya este un personaj important în tradiţia siddha.
Se spune că el a adus cultura şi ştiinţa zeilor în India.
Când citim legendele despre cum Agastya şi-a dobândit cunoştinţele,
constatăm că a fost instruit direct de către extratereştri.
Doctorul Varam R. Kokatnur,
chimist şi cercetător pasionat de studiul hieroglifelor,
a examinat paginile recuperate în 1924 ale textului Agastya Samhita.
Ce a descoperit l-a uimit într-o asemenea măsură,
încât, în 1927, a citit traducerea paginilor
la Detroit, în plenul Societăţii Americane de Chimie.
Chimiştii au fost perplecşi
şi au tras aceeaşi concluzie ca şi dr. Kokatnur:
acest manuscris antic dă instrucţiuni exacte
despre cum se fabrică o baterie electrică uscată.
Tehnologia de fabricare a bateriei nu a fost cunoscută până în secolul 19.
Ce naiba caută ea în Agastya Samhita...
textul sacru scris personal de Sage Agastya?
Dacă ştia să construiască o baterie,
oare ar trebui să luăm în considerare şi celelalte invenţii uimitoare
descrise în acelaşi document?
La 31 martie 2016, scriitorul David Childress
se întâlnea cu profesorul de fizică dr. Michael Dennin,
de la Universitatea din California,
pentru a pune în practică instrucţiunile lui Sage Agastya
despre construirea unei baterii.
Deci, avem nevoie de o tablă din cupru.
În regulă, iată tăbliţa.
Va fi un capăt al bateriei.
Şi ne trebuie un vas din ceramică.
Am ales să înlocuim vasul cu un recipient Petri din plastic.
Vasul era un simplu izolator în care stătea bateria.
Sunt transparente, deci putem privi în interior în timpul experimentului.
Ne mai trebuie sulfat de cupru. (Piatră vânătă, n.t.)
Avem şi nişte sulfat aici.
Este lichid şi albastru, datorită cuprului din compoziţie.
Şi ne mai trebuie rumeguş umed.
Vom începe cu rumeguş uscat,
iar când vom adăuga sulfatul în baterie,
rumeguşul se va umecta.
Şi ne mai trebuie o tablă zincată.
Şi, în sfârşit, plăcuţele argintii, iată tablele noastre zincate.
Acestea vor forma celălalt capăt al bateriei.
În regulă, hai să vedem cum funcţionează.
Începem cu plăcuţele din cupru.
Cum spuneam, le punem primele, apoi adăugăm rumeguşul.
Rumeguşul ce rol are?
Un lucru important la o baterie
este faptul că cele două metale nu trebuie să se atingă,
trebuie să fie separate, altfel bateria se scurtcircuitează.
Punem plăcuţele zincate şi adăugăm piatra vânătă.
Aceasta ce face?
Aceasta este soluţia electrolitică,
cea mai importantă componentă a bateriei.
Generează reacţia chimică prin care electronii
de la unul dintre metale sunt transferaţi către celălalt metal,
astfel generându-se curent electric.
Acum vom lua aparatul de măsură şi vom verifica
ce voltaj scoate bateria noastră.
După cum vezi, avem un volt.
Aşadar, bateria noastră funcţionează.
Chiar se confirmă textul antic!
Ce putem face cu un volt?
Cu un volt, cu o astfel de baterie,
chestia mişto e că înmagazinează suficientă energie
încât să putem ridica o persoană, 27 de kilograme, să spunem,
aproximativ zece metri în aer,
dacă am avea utilajul corespunzător la care să ataşăm bateria.
O baterie suficient de puternică pentru a ridica o persoană?
Ar putea avea legătură tehnologia descrisă de Sage Agastya
cu tronurile plutitoare din sala de sub Templul Kaliasa?
Ar putea fi aceasta o dovadă a unei societăţi avansate
ce a existat acum mii de ani,
în perioada în care extratereştri trăiau alături de oameni?
Şi dacă da, ce s-a întâmplat cu Shiva
şi cu dispozitivele pe care le-a adus pe Pământ?
Adepţii paleoastronauticii sugerează
că răspunsul s-ar putea găsi pe un vârf al Munţilor Himalaya...
unde este interzis accesul alpiniştilor.
Aproape toţi pelerinii care merg la Muntele Kailash
raportează experienţe neobişnuite.
Ar fi posibil ca în interiorul Muntelui Kailash
să existe o bază extraterestră?
Munţii Himalaya, Tibet.
În această regiune dezolantă a lumii,
se află un munte sacru pentru miliarde de oameni...
... crestele Muntelui Kailash.
Muntele Kailash, din Vestul Tibetului, este unul remarcabil.
Se înalţă aproape vertical până la 6.700 de metri,
pare aproximativ conic privit dintr-o latură
şi e asemănător cu o piramidă privit din altă latură.
Este locul de întâlnire a patru dintre cele mai importante religii:
Hinduism, Budism, Jainism şi Daoism.
Se crede că Muntele Kailash este casa lui Shiva.
Se presupune că ar locui în vârful muntelui,
din acest motiv, el fiind sacru.
Dr. Ernst Muldashev, un proeminent chirurg oftalmolog rus,
a întreprins 21 de expediţii, pentru a studia
cele mai izolate regiuni ale lumii.
În 1999, a petrecut o lună la Muntele Kailash, studiindu-i structura.
Descoperirile făcute l-au condus către o teorie controversată,
una care sugerează că muntele ar putea fi ceva mai mult
decât reşedinţa mitologică a lui Shiva.
Dr. Ernst Muldashev a condus o expediţie ştiinţifică la Muntele Kailash.
A observat că vârful, creasta muntelui, este extrem de asemănătoare
cu o piramidă artificială, determinându-l să avanseze teoria
că, de fapt, aceasta este făcută de om...
sau, probabil, de extratereştri, pentru a fi casa lui Shiva.
Este o piramidă uriaşă, cea mai mare piramidă din lume.
Este foarte asemănătoare cu o piramidă în trepte.
S-ar putea afla o structură artificială pe Muntele Kailash,
care să fie reşedinţa lui Shiva?
Conform tuturor religiilor care venerează acest munte,
escaladarea muntelui constituie un sacrilegiu,
afirmându-se că mulţi care au încercat să sfideze credinţa religioasă
au murit în timpul urcării.
Aceasta, alături de faptul că China interzice escaladarea Muntelui Kailash,
a făcut imposibilă studierea crestei,
însă, în mod curios, mulţi care au vizitat muntele
au raportat întâmplări ciudate.
Aproape toţi pelerinii care merg la Muntele Kailash
raportează experienţe neobişnuite de-a lungul călătoriei.
Mulţi oameni au raportat o îmbătrânire rapidă dacă rămân în zonă,
unghiile cresc mai repede, la fel şi părul.
Pelerinii merg la Kailash pentru a se încărca cu energia muntelui.
Ce am simţit eu lângă Muntele Kailash?
Am simţit o anumită energie.
Eu, de regulă, nu simt energiile,
nu am abilităţi extrasenzoriale, totuşi, am simţit-o.
Ar fi posibil ca Muntele Kailash chiar să emane o anumită energie?
Adepţii paleoastronauticii spun că da,
sugerând că, luând în considerare anomaliile ciudate
şi legendele care avertizează în legătură cu escaladatul vârfului,
Muntele Kailash ar putea fi radioactiv.
Ca o dovadă în plus, ei aduc un desen
descoperit în Peşterile Mogao din vestul Chinei,
la circa 950 de kilometri de Muntele Kailash.
Între 500 î.e.n. şi 1500 e.n.,
budiştii au depozitat peste 50.000 de manuscrise în Peşterile Mogao.
Acestea au fost descoperite când Aurel Stein,
un cercetător maghiar, a ajuns acolo în 1907, redescoperind peştera.
Ascunsă printre aceste manuscrise se afla o schiţă incredibilă.
Este un manuscris din secolul 2 ce vorbeşte despre Muntele Meru,
calea cosmică, sau scara către rai, din tradiţiile Budistă şi Hindusă.
Muntele Meru este uşor de identificat
ca fiind o reprezentare a Muntelui Kailash.
Interesant la această schiţă
este că pare a fi ceva de natură tehnică.
Adepţii paleoastronauticii sugerează că schiţa pare izbitor de asemănătoare
cu un accelerator de particule din zilele noastre,
de tipul celor folosite la reactoarele nucleare.
Unii sugerează faptul că, înainte de Potop, vârful inaccesibil al muntelui
ar fi oferit extratereştrilor locaţia perfectă
pentru a-şi amplasa tehnologia nucleară,
aşa cum Muntele Yucca, din Nevada, este folosit
pentru depozitarea deşeurilor nucleare în zilele noastre.
E posibil ca Muntele Kailash să fie un fel de munte forat,
excavat în urmă cu mii de ani... poate chiar de extratereştri,
şi să fie în totalitate contaminat cu radiaţii?
Ar putea fi Muntele Kailash o dovadă de necontestat
despre existenţa unei civilizaţii timpurii foarte dezvoltată...
una cu capabilităţi nucleare oferite de extratereştri,
prezenţi pe Pământ sub formă de zei hinduşi?
Adepţii paleoastronauticii sugerează că adevărul despre trecutul nostru
ar putea fi descifrat prin examinarea detaliată a lui Shiva
şi a ceea ce reprezintă el cu adevărat.
5 august 1927.
Filosoful rus Nicholas Roerich,
nominalizat la Premiul Nobel pentru Pace,
în timp ce explora Munţii Himalaya,
zăreşte un oval uriaş, ce se deplasa cu mare viteză şi strălucea ca soarele.
Şi-a schimbat direcţia de la Sud către Sud-Vest şi a dispărut în cer.
Multe astfel de apariţii OZN sunt raportate de către pelerinii hinduşi
care se deplasează spre Muntele Kailash.
De asemenea, au raportat OZN-uri în jurul muntelui,
uneori părând că intră direct în munte,
iar unii oameni susţin că ar exista o bază OZN subterană,
întrucât au fost văzute OZN-uri venind din cer
şi dispărând la nivelul solului.
Dacă Muntele Kailash a fost, cândva, radioactiv,
aşa cum sugerează unii adepţi ai paleoastronauticii,
prezenţa OZN-urilor în zonă ar putea fi un semn
că accesul se poate face în siguranţă?
Sau ar putea în continuare să conţină tehnologie funcţională,
pe care extratereştri o folosesc şi în zilele noastre?
Unii adepţi ai paleoastronauticii propun că adevărul s-ar putea afla
privindu-l pe Shiva dintr-o altă perspectivă,
anume ca el să nu fie cel ce aduce energia...
... ci însăşi energia.
Când J. Robert Oppenheimer, "părintele bombei atomice",
a văzut prima explozie atomică, la baza de teste Trinity,
a rostit un citat din Bhagavad Gita.
"Am devenit Moartea, distrugătorul lumilor."
Aceasta este titulatura lui Shiva.
Poate ar trebui să ascultăm şi să privim aceste poveşti
dintr-o nouă perspectivă.
Despre ce vorbeşte descrierea?
S-ar putea ca Shiva să fi fost un tip de energie?
E posibil ca Shiva să fie o reprezentare a unui cataclism incredibil
care a avut loc în urmă cu mii de ani?
Adepţii paleoastronauticii spun că da şi, de asemenea, insistă
că o altă demonstraţie a puterii distructive a lui Shiva
nu este doar posibilă, ci şi inevitabilă.
Ne apropiem de începuturile unui nou viitor pentru omenire.
Deci, într-un fel, este sfârşitul unui capitol
şi începutul altui nou capitol.
Chiar dacă rolul lui Shiva este să distrugă,
aşa cum a şi fost denumit, "Zeul Distrugerii",
în acelaşi timp el şi poate crea.
Aşadar, distrugerea face parte din creaţie.
Extratereştri se vor întoarce,
iar acesta va fi cel mai incredibil capitol din istoria umană.
Este Shiva un simplu zeu legendar hindus...
unul care a oferit primilor oameni un mod de a descrie
un anumit eveniment catastrofal?
Sau este ceva mai mult...
... ceva de origine extraterestră?
Poate că răspunsul nu se află în imaginile zugrăvite pe pereţii unui templu
sau printre cuvintele scrise în textele sacre,
ci în puterea teribilă a energiei şi în abilitatea oamenilor de a o utiliza,
pe măsură ce păşim tot mai aproape de stele.
Traducerea şi adaptarea VLAD[ONE]