Suntem atât de extaziaţi că suntem capabili să vedem asta.
- Aşadar, asta e. - E foarte grea.
E grea.
E posibil ca dovezi palpabile
a prezenţei extraterestre să fie ascunse în văzul tuturor?
E o bucată foarte ciudată.
E o bucată ciudată şi pentru noi.
Au căzut din spaţiu bucăţi dintr-o navă extraterestră?
Recunoaştem aceste incertitudini privind datarea
- şi compoziţia. - Deci avem un adevărat mister aici.
Sau privim o tehnologie extraterestră
fabricată aici pe Pământ?
Asta sfidează tot ceea ce ştim.
Categoric.
Traducere: BogyValy
Tuyen Quang Province, Vietnamul de Nord.
2 Ianuarie 2016.
În primele ore ale dimineţii
3 sfere metalice ciudate au fost văzute căzând din cer.
Martorii au declarat
că una din sfere părea a zbura
într-un mod ciudat înainte de a se prăbuşi pe Pământ
şi a produce un sunet ca de tunet.
Martorii au văzut aceste bile metalice de forma sferică,
care au fost recuperate de Armata vietnameză.
Avem poze cu ele
dar nu ştim ce erau aceste obiecte.
Acum, desigur, marea întrebare este:
Au ele vreo legătură cu fenomenul OZN?
Numeroase sfere similare au fost văzute în Spania în 2015
şi-n Africa în 2011.
Scepticii vor argumenta că sunt doar
resturi metalice de pe orbită şi nimic altceva.
Dar ceea ce e ciudat e că,
în martie 1974, o sferă foarte ciudată a fost găsită
pe insula Fort George, în Florida.
A fost găsită de familia Betz.
Pe 26 Martie 1974
pe o bucată de pământ îndepărtată de pe Insula Ft. George, Florida,
deţinută de Gerri şi Antoine Betz,
un incendiu a izbucnit în mijlocul nopţii
arzând hectare de tufişuri.
Cauza focului este necunoscută.
A doua zi, în timp ce familia investiga paguba,
au dat de un obiect ciudat:
o sferă metalică.
Gerri Betz şi fiul său, Terry, s-au duc acolo
iar Terry vede această bilă aparent metalică
pe pământ.
O ridică şi i-o arăta mamei lui
şi o duc acasă.
Trec câteva săptămâni
iar Terry ţine bila pe masă, lângă pat.
Şi îşi scoate chitara.
Începe să cânte.
Iar bila începe să vibreze.
Aveam 10 sau 11 ani
şi-ntr-o noapte au scos-o.
Aveam, cred, un capac de borcan de maioneză
şi-l puneam în locuri diferite
pe suprafaţa sferei.
Se magnetiza
şi rămânea lipit în anumite zone şi nu în altele.
Nu-mi amintesc
cine din casa a zis: "Priviţi asta".
Şi au păşit peste ea, se afla pe mochetă,
şi ea i-a urmat şi s-a mişcat aşa cum se mişcau ei.
Au făcut câţiva paşi şi s-au întors
iar ea s-a rostogolit în spatele lor până s-au oprit.
Nu văzusem niciodată ceva de genul ăsta.
Sfera familiei a început să fie cunoscută
în aprilie 1974.
Unul din primii care au aflat povestea
a fost un tânăr reporter pe nume Ron Kivett,
care a obţinut un interviu în exclusivitate cu Gerri Betz,
chiar după ce ea făcuse marea descoperire.
Când ai găsit-o... se afla deasupra solului?
Se afla la suprafaţa solului... într-o zonă împădurită.
Nu prea i-am dat importanţă. O aveam de 2 săptămâni.
Şi apoi am observat că tremura continuu.
Cea mai bună descriere ar fi... un giroscop uriaş.
Stă acolo şi vibrează şi tremură continuu... chiar şi când stă pe o suprafaţă plană.
- Înţeleg. - Primim telefoane din toată ţara.
Îmi pot închipui.
În februarie 2017,
jurnalista de investigaţii Linda Moulton Howe
a călătorit în oraşul Jacksonville, Florida,
la doar 32 km de locul unde familia Betz
a făcut incredibilă descoperire.
- Bună, Ron. - Bună, Linda.
- Încântată să te cunosc. - Mă bucur să te cunosc.
- Intră. - Da. Mulţumesc.
A stabilit o întâlnire cu Ron Kivett
pentru a obţine o reacţie directă
a experienţei lui cu acest obiect bizar.
Tu chiar ai pus mâna pe această sferă argintie.
Corect, chiar am pus mâna pe bilă.
Povesteşte ce s-a întâmplat. Sunt atât de curioasă.
Te-ai dus la casa lor.
Cum ţi-a fost prezentată sfera familiei Betz?
Cum ţi-au arăta-o?
Bila era pe o masă pentru cafea, o masă acoperită cu sticlă
într-un foaier ca şi acesta, un pic mai larg,
dar avea ferestre
de jur împrejur, aproape ca un atrium.
Şi am spus, ştii, "O pot ridica?"
Gerri a spus: "Desigur".
Aşa că am ridicat-o şi era mai grea
decât m-am aşteptat.
În jur de 9 kg, corect?
Asta-i ce mi-au spus, da, în jur de 9 kg.
Bila avea o textură mai aspră
decât m-am aşteptat.
Şi dacă o mişcai, puteai auzi
un sunet uşor din interior.
Nu era un "hum" sau un "buz", era acest "tink, tink, tink".
Terry avea bila în camera lui
şi a început să remarce că, chiar şi când bila nu se mişca,
putea auzi acest sunet.
Păi, ar putea sugera că era conştientă
sau că descărca sau trimitea informaţii
către ceva cu care ar fi fost conectată.
Păi, era conştientă.
Am decis că vreau să iau bila afară
pentru a-i face poze în lumină naturală.
Bila era înapoi pe masă.
Aşa că ne-am ridicat să ieşim să găsim un loc pentru poze
când bila s-a rostogolit
de-a lungul mesei până la margine şi s-a oprit.
A fost ca şi cum: "Nu uitaţi să mă luaţi"
Atunci mi s-a ridicat părul de pe braţe.
După obsevarea comportamentului ciudat
al sferei timp de câteva săptămâni,
familia Betz a decis să o încredinţeze
Armatei pentru examinare.
A captat interesul Forţelor Navale.
A captat interesul guvernului S.U.A..
Şi pe parcursul testelor
au aflat că e făcută dintr-un aliaj de oţel,
mai specific, aliaj feros numărul 431.
Când au analizat-o cu un spectograf cu raze X
au descoperit că interiorul sferei era gol
şi avea mici obiecte sferice
care la analiză a reieşit că-s compuse din un element cu o greutate atomică de 140.
Acum, cel mai greu element pe care-l găsim în natură
este uraniul care e 92.
Aşadar, aceste mici
foarte grele biluţe care erau în interior,
compuse dintr-un element având o greutate atomică de 140,
i-a făcut pe anumiţi oameni de ştiinţă să speculeze
că, dacă cineva încearcă să găurească sfera,
ar putea fi echivalentul unei arme termonucleare,
că acele elemente ar putea intra într-o stare critică
şi ar crea o explozie uriaşă.
Concluzia e că această sferă avea proprietăţi foarte stranii
care sugerează că era de fapt
un fel de tehnologie inteligentă.
Crezi că e o ipoteză viabilă
faptul că, cel puţin, Forţele Navale, din studiul făcut,
- au ştiut că nu e un obiect terestru. - Absolut.
Şi am ajuns la momentul de după analiza Forţelor Navale.
Corect.
Când totul părea că s-a oprit.
Corect.
Nici până în prezent nu am primit o explicaţie clară a ce s-a întâmplat, ştii?
Dar acum bila a dispărut.
Este posibil ca Forţele Navale să fi descoperit dovezi
că sfera familiei Betz este de origine extraterestră
şi în mod secret să o confişte pentru examinări mai amănunţite?
Gerri şi famiia ei nu mai sunt interesaţi
să discute despre sferă.
Chiar nu vor să discute ce s-a întâmplat cu ea.
Probabil că nimeni nu o va mai vedea vreodată.
E o posibilitate, ştiţi?
Nu ştiu.
Până la acest moment, nimeni nu a putut să localizeze sfera
sau să explice ce era.
Dar poate că indicii suplimentare pot fi găsite
întorcându-ne la locul exact unde misterioasă sferă a familiei Betz
a fost descoperită.
Faceţi reclamă produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi.
Discutând cu familia Betz,
ai crezut că vorbeşti cu oameni oneşti
care sunt foarte derutaţi de ce e acea sferă.
Când am vorbit cu ei prima oară, am fost convins
că toţi îmi spun adevărul.
Insula Fort George, Florida. 3 Februarie 2017.
Jurnalistul de investigaţie Linda Moulton Howe
călătoreşte cu reporterul Ron Kivett
către locul unde mistrerioasa sferă metalică,
care a dovedit o abilitate neobişnuită
de a se mişca singură, a fost descoperită
în 1974 de către familia Betz,
după un incediu pe proprietatea lor.
Asta ar trebui să fie zona unde a avut loc incendiul.
Ne apropiem.
Acum, ăsta e tipul de pădurice
în care au găsit-o.
Tot ce-i aici... poţi vedea unde-s palmierii?
- Da. - E des.
E greu să pătrunzi.
De fapt, e aproape uimitor.
- Fără incediu... - Fără incediu, probabil...
că nu ar fi găsit-o niciodată.
Doamne.
Aşadar e un mister
- ce anume a cauzat focul. - Corect.
De când o fi fost acolo şi...
A intenţionat să fie găsită?
Scepticii privind povestea sferei familiei Betz
susţin că era o parte dintr-o sculptură
care a căzut din camionul unui artist.
Aşa ar fi arătat totul
înainte de incendiu.
Dar Ron Kevitt spune că e imposibil
pentru că sferă a fost descoperită
în mijlocul un zone dens împădurită
la 32 km distanţă de orice ramură a şoselei.
Ştii, acum că sunt aici,
unde familia Betz a găsit sfera,
e atât de clar că nici una din poveştile
despre un artist de pe drum căruia i-a căzut ceva
din camion şi s-a rostogolit
printre toţi aceşti palmieri mici şi deşi...
E imposibil.
Imposibil.
Şi toată idea
ca ei n-ar fi găsit-o
dacă nu ar fi avut locul incendiu...
Incendiul a fost parte integrală din găsirea bilei.
Ce crezi de discuţia avută cu Gerri şi Terry?
Ştiu că ei au găsit-o.
Ştiu cum... cum au găsit-o.
Au ştiu imediat, ştii,
după acel prim incident
că au ceva special.
Dacă e o farsă, cineva a pus-o acolo.
Dacă nu e o farsă, tot cineva a pus-o acolo.
- E... - Sau altceva.
Sau altceva.
Dacă această misterioasă sferă
era de origine extraterestră,
aşa cum teoreticienii astronauţilor antici sugerează,
ar fi putut fi plasată intenţionat
pe proprietatea familiei Betz şi chiar ar fi fost pornit incendiul
care a dus la descoperirea ei?
De-a lungul istoriei,
sfere similare au apărut în opere de artă
care datează de sute de ani
şi sunt, adesea, prezentate ca venind din ceruri.
În arta creştină, veţi vedea
aceste exemple incredibile
de îngeri ţinând sfere de mărimea unei bile de bowling
în mâini.
În alte exemple,
Iisus însuşi tine o sferă metalică.
Dumnezeu este prezentat ţinând o sferă.
Când ne întoarcem la familia Betz
şi o compari cu ceea ce ştim
despre sfere şi mitologia creştină,
trebuie să te întrebi,
avem de a face cu ceva de origine antică
sau posibil de origine extraterestră?
Unde e acea sferă azi?
Pariul meu?
Una din agenţiile guvernului nostru deţine sfera familiei Betz
şi guvernul nostru probabil că a învăţat foarte multe
despre sfera care are un soft automat
şi poate că transmite şi primeşte informaţii tot acest timp.
Conceptul unei sfere metalice având un software automat
având capabilitatea de a comunica
nu e atât de deplasat pe cum ar părea.
De fapt, ştiinţa este pe punctul de a descoperi
o tehnologie similară în prezent.
Beijing, China.
Martie 2015.
Aici la Universitatea Tsinghua
oamenii de ştiinţă anunţă crearea unui robot capabil să se auto-alimenteze
în formă de mică sferă din metal lichid
având abilitatea de a-şi schimba forma.
Când este aplicată energie din exterior,
metalul şi-ar schimba forma la exterior.
Dar au remarcat că pot produce
propriul său acumulator pentru aproape o oră,
Şi din cauza acţiunii se poate şi mişca.
Desigur, multă lume se gândeşte să o folosească
în robotică.
Inchipuieti-vă doar unde ar putea duce asta.
Vedem primii paşi pe care-i facem
în direcţia obţinerii acestor aliaje exotice
care ar putea, în viitor, să ne ofere posibilitatea de emula
genul de tehnologie extraterestră
pe care o vedem deja în artifacte care nu-s de pe Pământ.
În plus la crearea de roboţi care să-şi schimbe formă,
această nouă tehnologie poate fi folosită de către medici
să facă "reparaţii" în interiorul corpului fără a apela la chirurgie.
Ar putea duce la electronice complet flexibile
precum şi la paşi importanţi spre inteligenţa artificială.
Unii din teoreticienii astronauţilor antici propun
că o tehnologie similară alimenta sfera familiei Betz.
Asta ar putea fi o explicaţie posibilă
în legătură cu acele mici biluţe dintr-un element super greu
aflate în interiorul sferei.
Poate că folosesc un fel de tehnologie similară
pentru a se rostogoli în interior
ceea ce permite apoi bilei să fie capabilă să se rotească în jur
ca o bilă de bowling auto-propulsată.
Odată cu aceste noi descoperiri
avem o explicaţie plauzibilă
pentru modul în care era capabilă sfera familiei Betz să se rostogolească.
Pe măsură ce oamenii de ştiinţă moderni dezvoltă noi aliaje
trebuie să ne întrebăm dacă aceste artifacte,
cum e sfera familiei Betz, sunt
aici pentru că noi să le examinăm şi folosind inginerie inversă
să le folosim, să le creem pentru noi
şi pentru propria noastră industrie spaţială.
Teoreticienii astronauţilor antici sugerează
că obiectele de genul sferei familiei Betz
au fost lăsate intenţionat în urmă de extratereştri
de mii de ani
pentru a ajuta la dezvoltarea
evoluţiei tehnologice a omenirii.
Ca dovadă suplimentară,
arată către misterioasele lingouri metalice,
recuperate recent de pe o epavă
pe coastele Siciliei, care sunt diferite de
orice metal cunoscut ce ar exista pe Pământ.
Sicilia. 2015.
Arheologul Sebastiano Tuşă analizează o epavă,
la mai puţin de 1,6 km distanţă de coastă,
care nu fusese deranjată de mai mult de 2.600 de ani.
Echipa lui aduce la suprafaţă
o încărcătură antică formată din 39 de lingouri metalice.
În mod interesant, analiza spectografică
a metalelor recuperate arată că compoziţia lor este diferită
de orice a fost găsit vreodată în lume, antică sau modernă.
Partea interesantă este
compoziţia lingourilor pe care le-au găsit.
Metalul este 80% cupru şi 20% zinc.
Mai sunt şi alte lucruri acolo
dar aste majoritatea compoziţiei.
Acum, zincul este în natură doar sub formă de sfalerit.
E sulfură de zinc.
Pentru a crea zinc,
ce nu am reuşit până acum aproape o mie de ani,
trebuie să procesezi chimic această sulfură.
Nu aveau această tehnologie pe atunci.
Cu ce se ocupă cineva
care amestecă cupru, zinc, nichel, fier?
Asta e un aliaj complex.
Nu e ceva uşor de realizat.
Sugerează posibilitatea
că ar fi putut avea proprietăţi speciale
electrice sau energetice de care noi să nu ştim.
Nu te-ai aştepta ca oamenii
să facă un astfel de aliaj complex pe atunci.
Cum e posibil ca un aliaj atât de avansat
să fie produs acum mai mult de 2.600 de ani,
cu secole înainte ca oamenii să aibă tehnologia
de a transforma elemente ca zincul în metale?
Şi cu ce scop?
Pe baza compoziţiei acestui aliaj
oamenii de ştiinţă cred că ceea ce au găsit
este oricalc, un metal asociat
cu legendarul continent al Atlantidei.
Conform dialogurilor din secolul 4 ale lui Pluton,
"Timaeus şi Critias",
Atlantida poseda o putere şi o tehnologie
mai mare decât orice altă civilizaţie.
A fost creată şi condusă de zeul grec Poseidon,
ale cui temple erau acoperite într-un metal preţios
numit oricalc
ce s-ar traduce prin "cuprul muntelui".
Compoziţia acestui aliaj nu este specificată de Pluto
dar plecând de la proprietăţile sale electrice, culoare şi luciu,
oamenii de ştiinţă sugerează că, dacă ar exista,
el mai probabil ar consta din cupru
amestecat în special cu zinc,
la fel ca metalul găsit pe epavă.
Se spunea că templul lui Poseidon din Atlantida
strălucea cu lumina roşie a oricalcului.
Nuanţa de cupru a acestui metal a atras atenţia
căutătorilor care au venit în acest loc sacru.
Nu e doar o culoare atractivă.
Are implicaţii spirituale.
E ceva în acest metal
despre care s-a spus că rezonează cu divinitatea.
Poate e originea lui, că a venit din paradis,
a căzut din cer.
Conform poveştii lui Pluto,
zeul grec Cadmus, fiul lui Poseidon,
a coborât Muntele Olimp
şi le-a oferit oricalc oamenilor din Atlantida.
O figură importantă în mitologia greacă timpurie
a fost Cadmus, un personaj divin,
primul erou, al cincilea descendent din Zeus
dintre zeii greci.
Cadmus a fost cel care oferit omenirii prelucrarea bronzului.
Ştia să facă aliaje, metale speciale, care,
în primele zile ale civilizaţiei,
reprezentau începutul tehnologiei.
Astfel Cadmus este cel care ne-a arătat
natura divină a metalurgiei
şi ne-a oferit-o ca o cadou pentru toate generaţiile care au urmat.
De ce ne grăbim să respingem
povestirile care stau la baza acestor mituri?
Aceste povestiri vorbesc de extratereştri
care vin şi ne vizitează cultura.
Vorbesc de zei care au păşit printre noi
şi au interacţionat cu oamenii dar cu tehnologii
mult mai avansate decât avem în prezent.
Teoria astronauţilor antici spune că legendele
acestor zei greci nu sunt doar mitologii
ci au la bază chiar evenimente reale.
Este posibil ca zei greci
să fi fost fiinţe extraterestre pe care strămoşii noştri să le fi văzut
coborând din cer,
aşa cum sugerează teoreticienii astronauţilor antici?
Şi descoperirea oricalcului
constituie o dovadă palpabilă
că legendarul continent al Atlantidei a existat cu adevărat?
Aceste artifacte vă permit să concluzionaţi
ca continentul Atlantidei a fost real,
că s-a scufundat
şi posedă o tehnologie înaltă
înainte de a-şi întâlni soarta sa tragică.
Conform teoreticienilor astronauţilor antici,
decoperiri ca lingourile metalice,
găsite pe coasta Siciliei,
oferă dovada că extratereştrii
au favorizat evoluţia tehnologică a omenirii
de mii de ani.
Şi mai sugerează că dovezi şi mai convingătoare
pot fi găsite examinând misteriosul atifact
descoperit în mormântul Regelui Tut.
Cairo, Egipt.
La Muzeu Egiptean,
un întreg nivel este dedicat comorilor incredibile
găsite în mormântul Regelui Tutankhamon.
Printre ele este un cuţit de metal
care i-a uimit atât pe oamenii de ştiinţă cât şi pe arheologi
deoarece pare a fi făcut din fier
dar datează de mai târziu de 1322 Î.Hr.,
cu mai mult de un secol înainte de Epoca Fierului din Egipt.
Pe 20 Mai 2016,
un nou amănunt a adâncit misterul.
Cercetătorii de la
"the Journal of Meteorics and Planetary Science"
(Jurnalul Meteoricii şi Ştiinţei Planetare)
au anunţat că în sfârşit au determinat
compoziţia cuţitului Regelui Tut.
După analize detaliate,
s-a confirmat că lama este într-adevăr din fier
forjat din metal care nu provine de pe Pământ
dar din stele.
Meteoriţii sunt foarte dificil de prelucrat pentru a obţine obiecte.
Oricine, chiar şi în prezent,
care a lucrat vreodată cu un meteorit îţi va spune
că, din cauza conţinutului bogat în nichel,
sunt foarte, foarte sfărâmicioşi şi foarte dificil de prelucrat.
Gândiţi-vă la dificultăţile
prelucrării unui metal meteoritic... Chiar şi cu tehnologia din prezent...
Cum reuşeau metalurgiştii de acum 3.300 de ani
să realizeze această sarcină?
Acest cuţit e complet nepotrivit cu locul în care s-a găsit
prin faptul că...
Spre deosebire de obiectele simple, cum ar fi mărgelele,
care pot fi în mod simplu făcute folosind un ciocan şi apoi roluite...
Asta a fost făcut atât de perfect că
nu are nici o urmă de ciocan pe el, e complet neted,
are o muchie frumoasă de jur împrejur.
Arată aproape ca şi cum ar fi fost turnat.
Dar ca să poţi face asta,
trebuie să atingi temperaturi de 1.200 °C
pentru a topi acel meteorit
şi apoi, desigur, să adaugi cele necesare
pentru a scoate impurităţile şi apoi să torni lama,
ceea ce ridică şi mai multe întrebări cercetătorilor.
Dacă topeau fierul,
ne-ar schimba întreaga perspectivă asupra istoriei egiptene.
Cum poţi să explici prezenţa
acestui cuţit metalic în mormântul Regelui Tut
când nici un alt artifact similar nu a fost găsit în Egipt
care să dateze din aceeaşi perioadă?
Oare au fost ajutaţi metalurgiştii egipeteni
să prelucreze acest dificil compus?
Teoreticienii astronauţilor antici spun da
şi sugerează povestirile, găsite în toată lumea antică,
care dezvăluiesc că extratereştrii i-au învăţat
secretele metalurgiei
în scopul de a contribui la avansarea societăţii.
Adevărata metalurgie, în sensul de
a pune diferite metale împreună ca aliaje
datează de prin 3800 Î.Hr.,
când bronzul a fost descoperit pentru prima oară ca un aliaj din staniu şi cupru.
Poate că a doua mare dezvoltare
după descoperirea focului.
Când ne gândim la vremurile moderne
şi la accentul nostru pus pe tehnologie,
astea sunt rădăcinile sacre pentru toate alea.
Sunt povestiri din toate sistemele religioase
despre zei ca fiind lucrători în metal.
Hephaestus, în imaginaţia greacă,
făcea arme şi armuri pentru zei.
În imaginaţia celtică, era marea zeiţa Brigid
care făcea lucruri frumoase, minunate şi puternice în metal
şi apoi în forme fabricate.
În cultura japoneză, Canayago a venit pe Pământ
pentru a-i învăţa pe oameni metalurgia.
Pare că e o înţelegere omniprezentă
în toate culturile antice că metalurgia
provine din ceruri.
Poate fi o anumită legătură între faptul că, în trecut,
anumite abilităţi au fost aduse omului,
posibil de către extratereştri,
şi faptul că lucruri pe care le-am creat au avut o anumită energie
sau o anumită legendă în jurul lor care e prezentă şi în prezent?
Conform teoreticienilor astronauţilor antici,
cea mai convingătoare din povestirile astea
provine din acelaşi loc ca şi cuţitul misterios al Regelui Tut:
Egipt, locul în care ei se închinau la un obiect sacru
numit piatra Benben.
Textele antice egiptene descriu piatra Benben
ca un obiect meteoric din fier care aparţine cerurilor.
Piatra originală Benben a dispărut în mod misterios
dar au rămas multe descrieri antice.
Piatra Benben a avut o origine foarte ciudată.
Se credea că piatra Benben
a coborât din cer ca o pasăre de foc.
Dacă te uiţi la piatra Benben,
uneori este descrisă sau desenată
cu oameni care ies din piatră.
Acum, pentru mine, asta arată similar
cu un modul lunar.
Dacă ai ideea că această pasăre de foc
coboară din cer cu foc şi fum,
păi, dacă te uiţi la o rachetă coborând,
acestea sunt păsările de foc.
Aşa că strămoşii nostru probabil au fost martorii
unui anumit tip de navă coborând din cer.
din care au ieşit aceşti extratereştri,
ce apus în mişcare toată evoluţia nostra tehnologică.
Conform cu textele egiptene,
zeii lor erau fiinţe extraterestre
care au venit pe Pământ
şi i-au învăţat pe strămoşii noştrii secretele lucrului în metal.
Dacă e adevărat, poate fi ăsta motivul de ce găsim exemple izolate
de metalurgie avansată şi sacră
în perioade cu mult înainte ca omenirea să
stăpânească o astfel de tehnologie?
Teoreticienii astronauţilor antici zic da
şi sugerează că, ascuns bine
într-un mic muzeu din Europa de Est,
este o dovadă şi mai uimitoare:
resturile a ceva ce poate o fi nava extraterestră.
Transilvania, România.
1970.
Muncitorii care săpau un şanţ de-a lungul
Râului Mureş au dezgropat 2 oase uriaşe
şi, împreună cu ele, un obiect metalic misterios
îngropat la 10 m adâncime.
Descoperirea a oprit construcţia
iar echipa a dus ce a găsit la un muzeu din apropiere.
Acest obiect ciudat
cunoscut sub numele de Călcâiul de la Aiud
continuă să uimească arheologii
deoarece este din aliaj de aluminiu
ce pare a fi făcut cu mii de ani înainte
ca oamenii să topească sau să prelucreze metalul.
Era la 10 m adâncime, asociat cu nişte oase
pe care le-au identificat mai târziu ca fiind oase de mamut.
Dacă toate erau contemporane
atunci erau folosite în perioada în care neandertalii
dominau Pământul, dar au dispărut acum 40.000 de ani
aşa că ar trebui să fie mai vechi de atât.
Călcâiul a fost analizat de 3 ori, din câte ştiu eu.
Principalul metal din compoziţie este aluminiul.
Oamenii nu au început să lucreze
cu aluminiul decât târziu după 1800.
Când te uiţi la acest călcâi şi-l analizezi
are majoritatea proprietăţilor moderne
pe care le-am asocia cu aluminiul.
Acest artifact metalic a fost descoperit
pe când România se afla după Cortina de Fier
a fostei Uniuni Sovietice.
De decenii,
oficialii guvernametali au refuzat să dezvăluie
unde este ţinut Călcâiul de la Aiud...
chiar şi după căderea URSS.
Dar locaţia lui a ieşit la iveală recent
şi-n ianuarie 2017,
pionierul teoriei astronauţilor antici Erich von Daniken
şi protejatul său Giorgio Tsoukalos
au plecat să vadă călcâiul cu ochii lor.
Pe 18 Ianuarie 2017,
la Muzeul Naţional de Istorie al Transilvaniei
teoreticienii astronauţilor antici Giorgio Tsoukalos
şi Erich von Daniken li s-a oferit rara oportunitate
să privească de aproape la Călcâiul de la Aiud.
Curatorul Ana Gruia
l-a scos dintr-o cutie de depozitare
unde a fost în mod deliberat ascuns publicului
încă de la începutul anilor '70.
Asta e incitant.
În regulă, îmi voi pune mănuşile.
E minunat.
Asta e.
- Asta e călcâiul. - E ciudat.
Este foarte greu.
- Giorgio, ia-l. - E nebunie.
E greu.
Asta a fost găsit la adâncimea de 10 metri
ce înseamnă cam 30 de picioare, în pământ
- Da. - Da şi aici, asta e...
- locul de unde au luat mostre... - Da.
Şi aici pentru a face analize.
Iar aici vezi două piese care sunt
rupte, sau ceva de genul ăsta, ca şi cum ar fi fost ataşat la ceva.
Foarte ciudat.
Deci, ce spune muzeul despre asta?
Asta e o piesă foarte ciudată.
Este. Este o piesă ciudată şi pentru noi.
Ca istorici, nu-l considerăm un obiect istoric
de genul cu care suntem obişnuiţi.
Nu ştim ce e şi la ce folosea
şi recunoaştem aceste incertitudini privind datarea lui
precum şi a compoziţiei.
Deci, la ce ai folosi asta?
Arată ca un ciocan sau lopată dar,
Giorgio, care-i cuvântul în engleză...?
Un dinte de excavator.
Arată ca unul.
- Ar putea fi ceva de genul ăsta. - Da.
Dar aceşti dinţi de excavator
nu au fost făcuţi niciodată din aluminiu
Nu, e prea slab.
- Aluminiul e prea moale. - Da.
Sunt făcuţi din oţel,
în special oţel dur aşa că nu poate fi asta.
Aşadar avem un mister real aici.
dar vezi patina de-a lungul întregului obiect?
Şi asta crează altă problemă.
Da, pentru că nu poţi măslui o patină.
E imposibil să creezi în mod artificial o patină.
Patina este un strat subţire
din diferiţi compuşi metalici care se formează
la suprafaţa unui metal
pe parcursul expunerii la elemente atmosferice.
Cu cât e mai vechi obiectul,
cu atât mai groasă va fi patina.
Durează sute sau chiar mii de ani
ca un strat gros de patină,
aşa cum pare a fi aceasta, să se dezvolte.
Da, suntem de acord că sunt două probleme de bază.
1. ca aluminiul nu era inventat
în perioda în care presupunem că acest obiect era în folosinţă.
Şi 2. e patina, aşa cum aţi observat.
Care vorbeşte de data acestui...
- Da. - De vârsta lui.
Aşa că încă avem un mister aici.
Mulţumim foarte mult pentru că ne-aţi arătat acest obiect
deoarece ştiu că a fost un timp
când nimeni nu ştia unde se află... Undeva într-o cutie în spate.
Ceea ce înseamnă că arheologii din zilele noastre au o problemă.
Şi ei fac o treabă minunată.
Dar când ceva de genul ăsta apare, ştiţi,
ar trebui să-l investigăm şi să nu-l punem într-o cutie în spate.
A depins de mentalităţile
- celor din poziţii oficiale. - Da.
Nu e expus în acest moment
deoarece trebuie să admitem, ca istorici,
că nu ştim multe detalii despre el.
Pentru noi e doar derutant în acest moment.
Dar ducând logica mai departe,
aceste informaţii contradictorii pot avea doar două soluţii
până acum.
1. nu e atât de vechi
şi contextul este irelevant
iar patina a fost cumva produsă
în circumstanţe speciale.
Asadar e un obiect nou, conservat ciudat, să spunem.
Şi 2. e, desigur,
că nu e de origine terestră.
În toate aventurile tale cum se compară asta
cu alte lucruri care nu sunt explicabile?
Sunt neajutorat. Nu am nici o idee.
Asta spune totul.
Foarte bizar. Bizar.
Ştiam de acest obiect încă de la începutul anilor '90
şi trebuie să-ţi spun că privindu-l
în persoană a fost un vis devenit realitate.
Şi e un obiect foarte ciudat.
Adică, cum explici asta?
În mod cert arată ca o parte dintr-un obiect mai mare.
Era o componentă dintr-un dispozitiv?
Era o componentă din ceva mai mare?
Dacă Călcâiul de la Aiud
este cu adevărat mai vechi de 40.000 de ani,
atunci cine l-a făcut şi la ce a folosit?
O parte din teoreticienii astronautiilor antici cred
că ar putea avea răspunsul.
Un inginer aeronautic
care a văzut Călcâiul de la Aiud, l-a privit s-a spus:
"E o piesă de la trenul de aterizare
a avioanelor cu decolare verticală".
Teoreticienii astronautiilor antici s-au uitat şi ei la acest Călcâi
şi au presupus că e posibil
să fie o parte dintr-o navă extraterestră prăbuşită.
Poate fi Călcâiul de la Aiud cu adevărat o rămăşiţă
a unei nave extraterestre
poate similară cu cea, ar spune unii,
pe care au reprezentat-o egiptenii prin piatra Benben?
Teoreticienii astronautiilor antici zic da
şi sugerează că dovada recuperată recent
de pe un meteorit din Rusia
poate fi un alt cadou din partea strămoşilor noştri extratereştri,
una care să ne propulseze către următorul mare salt tehnologic.
Siberia, Rusia. 1979.
Un meteorit se prăbuşeşte în Munţii Koryak.
După aproape 40 de ani, în decmbrie 2016
cercetătorii studiind bucăţi din meteorit
la Universitatea din Florenţa, Caltech şi Princeton anunţă
că a adus cu el o formaţiune metalică incredibil de rară
numită "cvasicristal".
Acest cvasicristal are 60 de puncte de simetrie rotativă,
făcut din aluminiu, cupru şi fier.
Este un model exotic
care nu a fost găsit niciodată în natură
şi poate duce la următorul salt tehnologic.
Acest lucru nu ar trebui să existe
şi totuşi uită-l pe acest meteorit.
Acum, aliajul de cvasicristal
încalcă legile cunoscute ale fizicii în mod complet
dar ce auzim de la cei care ne furnizează informaţii e că
suprafaţa vehiculelor extraterestre,
ca cel care s-a prăbuşit în Roswell,
este făcută din aliaj de cvasicristal.
Şi anumit aliaj de cvasicristal,
când e electrificat, generează antigravitaţie.
Inteligenţele extraterestre poate că au vrut să
să găsim cvasicristalul
să ne arate că poate exista o nouă lume de tehnologie
aşteptându-ne să o descuiem.
Ceea ce vedem este foarte probabil posibilitatea
ca aceste obiecte nepotrivite cu locul în care au fost găsite
să fie doar nişte "resturi de mâncare"
de la o civilizaţie extraterestră
care au lucruri multe mai avansate de atât.
Dau extratereştrii omeniriii uneletele necesare
pentru a atinge următorul nivel în evoluţia noastră tehnologică?
Şi dacă da, unde ne îndreaptă?
Povestirile despre aceste aliaje foarte puternice sugerează
că astea sunt căile înapoi către originile noastre.
Că astea sunt căile prin care ne putem conecta
cu vizitatorii noştri extratereştri iniţiali
precum şi o cale înainte pentru noi
pentru că, pe măsură ce înţelegem aceste tehnologii,
poate că-ntr-o zi vom fi chiar capabili să le duplicăm.
Pe măsură ce oamenii de ştiinţă dezvoltă noi aliaje,
trebuie să ne întrebăm dacă aceste artifacte antice
din aliaje ciudate nu-s cumva artifacte extraterestre
care sunt poate acolo pentru noi ca să le examinăm şi să folosim inginerie inversă
şi să le folosim şi să creăm pentru noi şi pentru propria noastră industrie spaţială?
Nu e nici o îndoială
că ne apropiem din ce în ce mai mult
de orice fel de tehnologie posedă extratereştrii.
Sunt artefactele metalice inexplicabile,
găsite pe tot cuprinsul globului, dovada
că am fost vizitaţi de fiinţe de pe alte lumi?
Şi i-au învăţat extratereştrii pe strămoşii noştri
secretele matelurgiei pe care noi
abia acum începem să o dezvoltăm şi să o reproducem?
Poate că examinând aceste obiecte metalice ciudate
vom începe nu doar să ne înţelegem trecutul
dar, de asemnea, să fim mai bine pregătiţi pentru...
destinul nostru final.
Traducere: BogyValy
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org