Gobekli Tepe este dovada
unei civilizaţii dispărute, deoarece confirmă că,
în timpul ultimei Ere Glaciare,
a existat o cultură avansată în lume.
Gobekli Tepe este un sit incredibil de sofisticat.
Acolo există un mesaj important
pe care vechii locuitori ni l-au trimis cu un scop.
Putem vedea, de fapt,
arhitectură în sistemului stelar Cygnus,
exact ca şi omagiul adus la Gobekli Tepe.
Doar 5 % din Gobekli Tepe
a fost dezgropat până acum.
Deci, ce alte surprize vom găsi acolo?
Va trebui să ne cunoaştem originile.
Va trebui să ne cunoaştem destinul.
Iar toate acestea se află sub suprafaţa de la Gobekli Tepe.
EXTRATEREŞTRI ANTICI
Sezonul 12, Episodul 16 "Întoarcerea la Gobekli Tepe"
Sanliurfa, Turcia.
Octombrie 1994.
În timp ce-şi ara câmpul,
păstorul Savak Yildiz a observat o piatră în formă ciudată
ieşind din pământ.
După ce a îndepărtat pământul,
el şi-a dat seama că aceasta poate face parte dintr-un obiect mult mai mare.
La scurt timp după ce a anunţat muzeul local în legătură cu descoperirea sa,
a fost vizitat de către Klaus Schmidt,
de la Institutul Arheologic German.
Doar când arheologul german Klaus Schmidt
a vizitat situl şi a început săpăturile,
au înţeles ce era, într-adevăr, în această locaţie.
Ce a descoperit a fost uluitor.
După ce a descoperit primul stâlp în formă de T
îngropat în sit,
el a găsit mai multe dintre aceste structuri masive.
Pe parcursul săpăturilor intense,
Schmidt şi echipa sa
au început să dezgroape zeci de monoliţi uriaşi de piatră
acoperiţi cu sculpturi complicate,
unele cântărind aproximativ 20 de tone.
Situl Gobekli Tepe
reprezintă o serie de încăperi circulare.
Însă apoi, în centrul fiecărei încăperi
există 2 stâlpi de calcar în formă de T,
plasaţi unul în faţa celuilalt.
Acum, majoritatea acestor stâlpi au sculpturi remarcabile pe aceştia,
sculpturi minunate şi basoreliefuri de animale,
păsări, insecte, tot felul de lucruri.
Deci, pentru a realiza acestea şi pentru a le sculpta
şi integra în structuri a fost pur şi simplu uimitor.
Arheologii estimează
că ar fi fost necesară o echipă de 50 de oameni
şi o întreagă săptămână să mute doar unul dintre
stâlpii monoliţi din cariera de calcar
până pe vârful dealului unde se află în prezent,
şi peste 300 de ore pentru a sculpta basoreliefurile.
În ritmul acesta, fiecare dintre cele 5 cercuri de piatră dezgropate până în prezent
ar fi necesitat un an întreg să fie realizat.
Însă de ce a fost construit un astfel de sit monumental,
în primul rând, rămâne un mister.
Este foarte dificil să afli care ar putea fi scopul
a ceva similar cu Gobekli Tepe.
Şi cu siguranţă, Klaus Schmidt nu a ajuns la nici o concluzie,
cu excepţia faptului că situl nu este o aşezare.
Nu este un sat. Nu există resturi casnice.
Schmidt a sperat întotdeauna că era un mormânt
şi că acolo vor fi morminte sub ziduri
sau sub unii dintre stâlpi, sau ceva similar.
Însă până în prezent, nu au găsit încă
nici o rămăşiţă umană în sit.
Nu există plante domestice în sit.
Există doar oase de animale sălbatice.
Inevitabil, în arheologie, dacă nu ştim
pentru ce există ceva, credem că este un ritual.
Însă, în realitate, este pură speculaţie.
Intrigat de dovada că structura ar putea aparţine
de perioada neolitică,
Klaus Schmidt a datat cu radiocarbon
straturile sedimentelor sitului.
Rezultatele au indicat
că structurile de piatră ar putea avea aproximativ 12.000 de ani,
mai vechi cu 5.000 de ani
decât prima civilizaţie cunoscută a omenirii din Mesopotamia.
Mai mult decât atât,
ar plasa construcţia din Gobekli Tepe
într-o perioadă în care exegeţii oficiali sugerează
că oamenii călătoreau pe Pământ ca şi vânători-culegători.
Ei bine, situl din Gobekli Tepe
a trimis unde de şoc în întreaga lume
a preistoriei timpurii, deoarece nu am ştiut înainte
sau nu ne-am imaginat că nişte simpli vânători-culegători
ar putea produce asemenea structuri monumentale spectaculare.
Acum, în arheologie, de când a început,
noi întotdeauna am presupus că vânătorii-culegători erau capabili
să realizeze lucrări de artă minunate...
Artă în piatră, artă rupestră şi lucruri similare.
Însă noi nu ne-am imaginat niciodată că se vor aduna
într-un număr suficient, pentru a realiza
construcţii monumentale cum este Gobekli Tepe.
Dacă cronologia acceptată în prezent
pentru progresul omenirii este corectă,
este posibil ca vânătorii-culegători primitivi
să fi putut construi
asemenea structuri megalitice sofisticate?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că nu,
şi sugerează în schimb
că Gobekli Tepe a fost construit de supravieţuitorii unei societăţi pierdute,
una care a fost distrusă complet
de un cataclism mondial.
Iar pentru a-şi susţine afirmaţia,
ei evidenţiază o dovadă recentă a unui eveniment catastrofic,
care mulţi savanţi oficiali cred că s-a produs
la sfârşitul ultimei Ere Glaciare,
care se crede că a durat
din 108.000 î. Chr. până aproximativ în 10.000 î. Chr.
Gobekli Tepe ar putea fi dovada
unei civilizaţii dispărute,
deoarece confirmă că, în timpul ultimei Ere Glaciare,
a existat o cultură avansată în lume.
Asta e ceva despre care s-a speculat mulţi ani,
dar nu a existat dovada absolută.
Acum o putem avea.
Aceste aptitudini inginereşti, această organizare a societăţii
este ceva ce a existat
înainte de sfârşitul ultimei Ere Glaciare.
Şi probabil chiar mai devreme.
Conform teoreticienilor astronauţilor antici,
dovada unei civilizaţii pierdute există
la aproximativ 483 km de Gobekli Tepe,
în forma unui oraş subteran vast,
cunoscut ca Derinkuyu.
Cuprinde 13 niveluri subterane
şi are capacitatea de a găzdui 20.000 de oameni.
Deşi situl va trebui să fie datat ştiinţific,
unii cercetători au sugerat
că ar fi putut servi ca un refugiu preistoric.
Derinkuyu este un oraş pe mai multe niveluri,
care a existat din timpuri imemoriale.
A fost cu siguranţă utilizat în timpurile creştine.
Însă mai există o dovadă a unei activităţi preistorice,
care s-a desfăşurat în aceste locuri.
Arheologii au găsit dovada uneltelor din Epoca de Piatră,
care aparţin de Era Paleolitică.
Aceasta este perioada ultimei Ere Glaciare.
Iar astfel este posibil ca strămoşii noştri să fi scăpat
de cataclism şi de Era Glaciară, coborând în aceste subterane.
Însă dacă Derinkuyu a servit, într-adevăr, ca un refugiu
faţă de un eveniment catastrofic,
care ar putea fi conexiunea cu Gobekli Tepe?
Probabil că dovezi suplimentare pot fi găsite
prin explorarea unor peşteri descoperite recent
şi a povestirilor care sugerează că acestea au fost construite la ordinele
unor fiinţe nepământene.
Anatolia Centrală, Turcia.
483 km de la situl antic din Gobekli Tepe.
28 decembrie 2014.
O echipă locală care a excavat pentru un proiect de renovare urbană,
a dat peste o serie ciudată de încăperi sculptate
şi tuneluri subterane.
După o explorare suplimentară,
ei au găsit că reţeaua subterană cuprinde câţiva km
şi se extinde zeci de metri sub suprafaţa pământului,
similar cu peşterile din apropiere de la Derinkuyu.
Ce au descoperit ei a fost că aceste peşteri se extind
la o adâncime de 113 m în piatră.
Arheologii estimează
că peste 464.515 m pătraţi de piatră,
volumul a peste 370 bazine olimpice de înot,
a fost eliminată pentru a sculpta acest oraş subteran.
Totuşi, nu există în zonă dovada materialului extras.
Acest sistem de peşteri misterioase este încă în excavare
şi este închis pentru public.
Însă în iunie 2017,
scriitorul şi cercetătorul Andrew Collins
a primit accesul în sit.
Dimensiunea totală a acestor încăperi este absolut uimitoare.
Adică, aceasta în care ne aflăm acum are 36 m în lungime.
Şi, totuşi, este doar una dintre sutele de încăperi similare,
pe care le-am găsit în interiorul acestui deal mare.
Aceste tuneluri pe care le vedem, par a continua la nesfârşit.
Iar ceea ce este incredibil
este că acestea nu erau doar pline cu oameni,
ci şi că acolo jos existau animale.
Şi ni s-a spus că aproximativ 20.000 de oameni,
probabil chiar 60.000,
ar putea trăi aici în orice moment.
Nu doar că există dovada
că aceste peşteri au găzduit cândva mii de oameni,
însă arheologii au găsit guri de aerisire şi puţuri de apă,
care ar fi putut face posibilă viaţa subterană,
timp de mulţi ani.
Acesea au fost tăiate adânc în piatră,
uneori la o adâncime de sute de metri.
Iar la baza acestora erau puţuri,
care furnizau apă către aceste populaţii subterane.
Când au fost decoperite,
istoricii au recuperat artefacte,
care sugerează că sistemul de peşteri a fost utilizat
de către primii creştini pentru a scăpa de persecuţii.
Deci, ei au datat situl ca fiind vechi de aproximativ 1.500 de ani.
Pe baza noii dovezi, peşterile ar putea fi mult mai vechi.
În urmă cu câţiva ani,
am intervievat un arheolog pe nume Omer Demir.
Iar el a găsit în peşteră unelte paleolitice,
care erau vechi de cel puţin 10.000 până la 12.000 de ani
şi probabil chiar mai vechi.
Dacă aceste peşteri pot fi datate
ca fiind vechi de cel puţin 12.000 de ani...
În aceeaşi perioadă, arheologii cred
că situl Gobekli Tepe din apropiere a fost construit...
Însă cine le-a construit?
Şi ce i-a determinat pe constructori să coboare în subteran?
Teoreticienii astronauţilor antici sugerează că indiciile pot fi găsite
nu sculptate în stâncă,
ci în paginile textelor religioase persane antice.
Zoroastrismul este una dintre cel mai vechi
religii monoteiste din lume, fondată de profetul Zoroastru,
în Iranul antic, în urmă cu aproximativ 3.500 de ani.
Personajul principal al religiei
a fost zeul puternic numit Ahura Mazda,
care este adesea reprezentat aşezat într-un disc înaripat.
Conform povestirii,
consemnată într-un text cunoscut ca Vendidad,
el a trimis un avertisment puternic către un preot tânăr numit Yima,
despre un cataclism care se apropie.
Ahura Mazda i-a spus tânărului mare rege Yima
că va urma un dezastru teribil.
Un şarpe uriaş va coborî din cer pe Pământ.
Ei bine, asta seamănă cu o cometă
sau un meteorit mare care cade pe Pământ.
Apoi va veni o iarnă cum nu s-a mai văzut.
Înainte de acel eveniment,
lui Yima i se oferă instrucţiuni specifice
pentru a construi un adăpost subteran,
cu scopul de a supravieţui marelui îngheţ care se apropie.
Ahura Mazda îl instruieşte pe Yima să construiască o Vara.
Aceasta este o structură imensă, lungă şi lată de 3,2 km,
o sală subterană pentru toate soiurile,
în care obiectele pot fi protejate de iarna teribilă.
Yima trebuia să adăpostească oamenii rămaşi,
o cantitate mare de seminţe,
precum şi o pereche din fiecare specie de animale.
După ce Yima a terminat de construit Vara,
a luat în interior 2.000 de oameni, reprezentanţii omenirii.
Ei vor locui acolo timp de 150 de ani,
iar când iarna s-a sfârşit şi ei vor ieşi la suprafaţă,
vor găsi o lume aridă.
Ei vor trebui să reconstruiască civilizaţia din nou.
Vara se presupune că este o încăpere imensă,
care nu doar că găzduieşte un număr mare de oameni,
ci şi animale, şi seminţe.
Este un depozit similar cu Arca lui Noe.
Deci, avem această povestire similară
şi se pare că este foarte importantă,
încât oamenii antici au ştiut şi au scris despre ea.
Ar putea fi povestirea despre Arca lui Noe
şi Vara din Zoroastrism, una şi aceeaşi?
Şi referinţa la o arcă,
care apoi a fost înţeleasă greşit a fi o navă mare?
Însă dacă aceste relatări sunt, de fapt, adevărate,
cum se face că umanitatea a fost avertizată din timp
să construiască asemenea locuri sofisticate de refugiu?
Textele antice sunt foarte precise în privinţa zeilor,
care au avertizat întotdeauna oamenii
că această catastrofă se va produce, astfel încât ei vor salva
un grup selectat din acea populaţie.
Deci, cum a fost asta posibil?
Ori au avut ei acces la tehnologii sofisticate
cu care să prognozeze vremea,
sau care este cealaltă opţiune?
Şi dacă coroborăm asta cu faptul că Ahura Mazda era cunoscut
că a coborât din cer într-un vehicul cu aripi fixe...
Seamănă cu un anumit dispozitiv zburător...
Asta va sugera
că el a fost, de fapt, un extraterestru.
Conform teoreticienilor astronauţilor antici,
Vara descrisă în textele zoroastriene antice
este surprinzător de asemănătoare cu descoperirea recentă
a oraşului subteran din Anatolia Centrală.
Peşterile subterane din Turcia
seamănă exact cu Vara,
care a fost construită de Yima în mitologia zoroastriană.
Este posibil ca acest sistem de peşteri
să ofere dovada care ne spune că
mitologia zoroastriană este, de fapt, o povestire reală şi adevărată?
Dacă aceste peşteri furnizează dovada
că relatările înregistrate
în textele zoroastriene antice sunt reale,
au găsit locuitorii care au ieşit din Vara
o pustietate aridă,
unde ei au trebuit să reconstruiască civilizaţia?
Ar putea fi ei responsabili
pentru construcţia de la Gobekli Tepe,
localizată la doar 483 km distanţă?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că da
şi sugerează că tocmai această conexiune
ar putea explica unele figuri misterioase imortalizate
în sculpturile de piatră.
Gobekli Tepe, 2017.
Până în prezent, 69 stâlpi masivi de piatră
au fost dezgropaţi la situl antic,
după mai mult de două decenii de excavări.
Mai mult de o treime dintre statui
conţin sculpturi minuţioase de animale,
incluzând diverse mamifere,
reptile, insecte, şi păsări.
Însă mai sunt incluse şi
reprezentări ale speciilor care nu aparţin zonei,
cum sunt gâşte, armadillo, şi porci mistreţi.
Există o varietate incredibilă de animale, păsări,
şi insecte reprezentate la Gobekli Tepe,
cum nu se mai poate vedea
în acea perioadă sau undeva în lume.
Şi să le avem pe toate împreună este interesant.
Putem specula la infinit
despre ce ar putea reprezenta.
Nu avem vreo idee.
În povestirea despre Arca lui Noe,
ni se spune că după Potop,
Arca lui Noe a ajuns pe Muntele Ararat, în Estul Turciei,
nu departe de Gobekli Tepe
şi putem vedea nişte animale foarte ciudate,
portretizate pe stâlpii de la Gobekli Tepe,
ca şi cum este o înregistrare a însăşi Arcei lui Noe.
Probabil că Gobekli Tepe este locul în care Noe
şi descendenţii săi au debarcat
şi au recreat civilizaţia după Potop.
Dacă acolo există, într-adevăr, o conexiune între Gobekli Tepe
şi povestirea biblică a Marelui Potop,
ar putea sculpturile găsite la sit
să fie un inventar al animalor care au fost salvate?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că da şi sugerează, de asemenea,
că alte sculpturi reprezintă o specie nepământeană.
În centrul fiecărei dintre cele 5 structuri magalitice inelare,
care ocupă situl arheologic,
se află doi stâlpi monolitici supradimensionaţi.
Cântărind până la 20 de tone
şi atingând înălţimi de peste 6 m,
aceştia se disting de structura în formă de T,
care le înconjoară.
Aceşti stâlpi sunt antropomorfici;
ei au o înfăţişare asemănătoare omului.
Aceştia au braţe în basorelief extinse spre partea din faţă,
care se sfârşesc cu aceste degete alungite şi fusiforme.
Aceştia poartă îmbrăcăminte.
Aceştia au curele cu simboluri ciudate.
Nu există feţe pe aceste pietre.
Capetele sunt reprezentate prin terminaţii în formă de T,
care arată, practic, ca şi ciocanele.
Aceştia ar putea fi zei, sau ar putea fi strămoşi,
ori ar putea fi anumiţi oameni care au fost veneraţi.
Chiar nu avem vreo idee.
Însuşi arheologul Schmidt
s-a referit la aceştia ca fiind "cei din ceruri",
sau "strămoşii cereşti".
Iar noi va trebui să ne întrebăm dacă acestea sunt reprezentări
ale zeilor extratereştri de la Gobekli Tepe.
La fel de misterioase cum sunt aceste statui,
reprezentări uimitor de similare pot fi găsite
în alte părţi ale planetei.
O caracteristică interesantă a unora dintre aceşti stâlpi în formă de T
este faptul că braţele se extind
înspre partea din faţă, în jurul ombilicului.
Iar ce găsesc eu interesant este că acest tip de tipar
poate fi găsit în alte părţi din lumea întreagă.
De exemplu, Insula Paştelui,
Cu acele statui uriaşi, numite Moai.
Şi acolo, braţele înconjoară abdomenul
şi se termină în zona ombilicului.
Iar apoi, în Tiahuanaco, Bolivia, de exemplu,
există o statuie care are exact aceeaşi poziţie a mâinii
în faţa ombilicului.
În oraşul Tiahuanaco,
în complexul său centrual, numit Kalasasaya,
există o statuie monolitică masivă.
Statuia se spune, conform incaşilor, că este un gigant.
În creaţia anterioară dinaintea oamenilor,
uriaşii au populat Pământul.
Iar aceştia au locuit în oraşul Tiahuanaco.
Iar asta este, de fapt, foarte asemănător cu mitologia
Insulei Paştelui şi cu povestirile pe care le auzim despre Moai.
Avem forme foarte similare de stâlpi sculptaţi
ca şi la Gobekli Tepe, în alte părţi ale lumii.
Există o foarte mare asemănare în stil
care ne spune
că acolo există cu siguranţă o anumită legătură
şi că Gobekli Tepe nu este ceva izolat,
ci face parte dintr-o cultură globală,
a cărei rămăşiţe aparţin de o civilizaţie pierdută,
care cândva existase în lumea preistorică.
Ar putea figurile găsite la Gobekli Tepe
şi în alte părţi ale globului să fie înregistrarea
sculptată în piatră a unei rase antice extraterestre,
care a existat înaintea unui eveniment catastrofic?
Şi dacă da, ar putea siturile
în care sunt imortalizaţi aceşti extratereştri
să fie locaţiile din care supravieţuitorii umani au ieşit la suprafaţă
după evenimentul cunoscut ca Marele Potop?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că da
şi sugerează că mai multe descoperirile recente de la sit
oferă dovada suplimentară a acestei conexiuni nepământene.
Sanliurfa, Turcia.
Iunie 2017.
Scriitorul şi cercetătorul Andrew Collins
a călătorit spre Muzeul Mozaic şi Arheologic din Sanliurfa,
la doar 16 km de Gobekli Tepe,
pentru a-l întâlni pe curatorul Taha Ozyavuz.
Taha, presupun. Încântat de cunoştinţă.
El se află acolo pentru a observa de aproape
una dintre cele mai misterioase structuri de piatră
dezgropate la situl antic.
Cred că pentru aceasta am venit aici.
Acest stâlp totem a fost găsit la Gobekli Tepe, în 2010...
... de către Klaus Schmidt şi echipa sa.
Acesta este un stâlp foarte vechi. Probabil vechi de 10.000 de ani...
... 12.000 de ani.
Stâlpul prezintă trei caracteristici principale.
Una deasupra celeilalte.
Prima caracteristică este capul.
Partea din faţă este eliminată.
Însă când privim din lateral...
... putem observa gâtul capului şi urechea.
Nu seamănă cu o fiinţă umană.
Corect.
Şi putem vedea dedesubt capul, braţul...
... şi degete care susţin o altă figură.
Însă din nou, nu putem vedea capul...
... celei de-a doua figuri...
deoarece, de asemenea, este eliminat.
Însă putem vedea capul şi braţul.
Iar a treia figură...
... seamănă cu...
... un copil uman.
Şi faptul că avem
trei figuri diferite aici, fiecare de mărimi diferite,
ce crezi că reprezintă acestea?
Cred că...
... poate o familie.
Pe lateral...
... se află o figură de şarpe.
O putem vedea foarte bine.
Şarpele reprezintă probabil fertilitatea.
De ce crezi că a fost deteriorată sau distrusă
în acest mod în antichitate?
Ei obişnuiau să creadă în acesta, în trecut...
... dar l-au distrus...
... pentru a înceta să mai creadă în aceste lucruri.
Deci, cineva a venit
şi a distrus-o în mod intenţionat.
Da.
Dacă columna de piatră găsită la Gobekli Tepe
reprezintă o descendenţă genetică,
de ce au fost două figuri deteriorate intenţionat?
Teoreticienii astronauţilor antici sugerează că probabil a fost
o încercare de a ascunde adevărul
despre originile nepământene ale umanităţii.
Ce este curios despre acest stâlp totem
este că acolo există o fiinţă mai mare,
probabil un extraterestru,
care are mâinile în jurul acestei fiinţe,
care nu este tocmai umană,
însă are caracteristici similare omului.
Ar putea fi un om primitiv.
Această figură pare că naşte,
iar copilul care iese din pântecele mamei
este evident un copil uman cu o faţă umană.
Asta sugerează posibilitatea că un experiment de reproducere a avut loc,
care a dus la dezvoltarea oamenilor moderni,
pe care îi cunoaştem în prezent.
Lucrul interesant despre acesta este că stâlpii totem
sunt ca şi un depozit de informaţie.
Este o enciclopedie; este ca o capsulă a timpului.
Deci, dacă avem o înregistrare genealogică
în acest stâlp de la Gobekli Tepe
şi urmărim extensia finală a acestuia,
vom înţelege că mesajul pe care îl transmite
este că strămoşii lor era non-umani.
Deci, va trebui să ne întrebăm
dacă scopul a fost de a păstra informaţia
din trecutul nostru extraterestru,
astfel încât generaţiile viitoare vor decoda în final
informaţia care este acolo,
informaţie posibilă despre creatorii noştri extratereştri.
Numeroase culturi antice
au povestiri despre zei care interacţionau cu oamenii primordiali
şi chiar s-au înmulţit cu ei.
Conform Cărţii lui Enoh,
un text antic care a fost eliminat
din Vechiul Testament al Bibliei, în secolul IV d. Chr.,
a existat un grup de fiinţe cereşti înalte,
care au coborât pe Pământ în trecutul îndepărtat.
Atunci existau cei numiţi "Veghetorii".
Ei aveau rolul de a supraveghea umanitatea şi să nu intervină.
Însă ei au încălcat acel principiu.
Au coborât pe Pământ.
Iar aceştia au adus ştiinţa şi tehnologia.
Ei s-au împreunat, s-a înmulţit
şi s-au căsătorit cu femeile umane, care le-au născut copii.
Copiii lor
au fost cunoscuţi ca şi "Cei căzuţi",
Nefilimii.
Ei ar fi recunoscuţi cu siguranţă în prezent
ca fiinţe umane.
Singura diferenţă a fost că ei ar fi putut fi consideraţi
a avea o înălţime fizică mai mare.
Unii pretind că erau de 3 m sau 4,5 m înălţime.
Iar asta a fost considerată o alterare,
conform legii divine.
Şi se spune că din cauza acestei alterări,
Dumnezeu a intervenit pentru a-i elimina de pe Pământ,
iar acesta este motivul pentru care a fost adus Pototpul.
În Biblie,
citim că unii dintre îngerii căzuţi
au coborât pe această planetă.
Aceşti îngeri au avut, pur şi simplu, relaţii sexuale cu oamenii,
cu siguranţă, deoarece din acestea au rezultat uriaşii.
Deci, ce fel de îngeri sunt aceştia?
Fiinţe spirituale?
Nu, erau extratereştri.
Au încercat constructorii de la Gobekli Tepe
să păstreze o informaţie importantă
despre ceea ce s-a întâmplat pe Pământ în urmă cu peste 12.000 de ani?
Şi aceasta include o înregistrare
a creaţiei omenirii de către fiinţele extraterestre?
Teoreticienii astronauţilor antici sugerează că un mister chiar mai important
poate fi găsit prin examinarea structurilor rămase la sit,
care ne orientează spre stele.
Gobekli Tepe, 2003.
Când au utilizat prospecţiuni geomagnetice,
arheologii au descoperit că, cele 5 cercuri de piatră
dezgropate la sit,
dezvăluie doar suprafaţa a ceea ce se află îngropat dedesubt.
Nu doar că încăperile par să fi fost construite
pe straturi diferite, unul deasupra celuilalt,
ci acolo există dovada că încă 16 inele de piatră identice
sunt îngropate la niveluri inferioare în pământ.
Unul dintre cele mai interesante lucruri
despre Gobekli Tepe este faptul că ei nu doar
au construit unul dintre cele mai uimitoare temple de pe Pământ,
într-o perioadă în care nu ar fi fost posibil să fie realizat,
însă apoi ei au îngropat fiecare încăpere,
după ce probabil au utilizat-o timp de câteva sute de ani.
20 de încăperi diferite au fost construite.
Şi fiecare,
se pare că la sfârşitul duratei sale de utilizare,
a fost acoperită complet cu pietriş şi pământ,
înainte ca următoarea încăpere să fi fost construită.
Ei au utilizat la fel de mult timp şi energie
pentru a acoperi încăperea la final,
similar cum făceau când începeau construcţia acesteia.
În 2014, scriitorul Andrew Collins
şi-a publicat cartea inovatoare,
intitulată "Gobekli Tepe: Geneza Zeilor".
În aceasta, el propune că motivul
pentru numeroasele reconstrucţii ale încăperilor
era de a urmări o anumită locaţie cerească.
Primul lucru pe care l-am remarcat
a fost Încăperea D, care este cea mai veche
şi cea mai impresionantă dintre toate structurile,
pentru a vedea exact
spre ce erau orientaţi aceşti doi stâlpi identici,
acum 11.500 de ani.
A apărut o stea, iar aceasta era Deneb,
cea mai strălucitoare stea din constelaţia Cygnus ( Lebăda ).
Deci, am privit la cei doi stâlpi identici
din alte încăperi de la Gobekli Tepe.
Am aflat că, deşi sunt toţi aliniaţi
aproximativ spre Nord - Nord Est sau Sud - Sud Est,
acolo există anumite diferenţe.
Iar ceea ce par ei să facă este să urmeze aceeaşi stea,
pe cum aceasta se deplasează treptat de-a lungul orizontului.
Cercurile de piatră sunt aliniate cu stelele
la care ei priveau.
Însă din cauza precesiei...
Modificarea lentă a stelelor pe cer în decursul timpului...
Ei au trebuit să le realinieze periodic.
Precesia se produce deoarece
axa Pământului se roteşte similar cu un titirez,
modificând punctul de observaţie pe parcursul timpului
pentru diverse corpuri cereşti,
din orice punct fix de pe planetă.
Cercurile de piatră de la Gobekli Tepe
nu au fost construite şi acoperite
doar pentru scopuri ritualice,
ci ei, de fapt, realizau asta
pentru ce am putea considera scopuri ştiinţifice.
Legendele despre zei coborând dinspre stelele
constelaţiei Lebăda pot fi găsite
în tradiţiile din lumea întreagă.
În tradiţia mandaeană a Persiei antice,
camera tronului marelui zeu Abathur-Muzania
se spune că era constelaţia Lebăda.
În tradiţia egipteană, zeiţa cerului nopţii,
Nuit, se spunea că provine direct din Lebăda.
Iar în tradiţia mayaşă,
se spunea că zeul Soarelui, Kinich Ahau,
a coborât de acolo.
Deci, de la tradiţiile diferite cum sunt cele persană,
egipteană şi mayaşă,
avem zeităţile importante,
care au venit din constelaţia Lebăda.
Dacă aş fi fost un vizitator
de pe o altă planetă şi aş vrea să las în urmă
o carte de vizită, care să indice de unde am venit,
atunci, aş fi construit structuri
cu aliniamente precise spre constelaţia
sistemului solar al casei mele.
Deci, probabil instructorii care au fost la Gobekli Tepe,
au venit din Lebăda.
Este posibil ca, constructorii de la Gobekli Tepe
au indicat locul
de unde au venit instructorii lor extratereştri,
prin alinierea sitului spre o anumită locaţie
pe cerul nopţii?
În 2015,
oficialii NASA au anunţat un fennomen curios
recepţionat de telescopul spaţial Kepler.
S-a raportat că o misterioasă
opacitate şi pâlpâire
a venit dinspre o stea din constelaţia Lebăda.
Iar unii savanţi au pretins că asta ar putea fi cauzată
de o megastructură extraterestră, care trece pe lângă aceasta.
NASA a anunţat că ei urmăresc ceea ce ei numesc
o "megastructură extraterestră", în preajma stelei din Lebăda.
Iar speculaţia a fost că,
în timp ce observau Lebăda din când în când,
steaua se micşora cu 22 %.
Şi ceea ce presupuneau ei a fost că
o anumită structură uriaşă din jurul stelei
bloca uneori observaţia de către noi a stelei însăşi.
Aceasta este dovada cea mai dramatică
a unei civilizaţii potenţial extraterestre,
pe care am văzut-o vreodată, deoarece este, de fapt, un obiect
care orbitează o stea care nu ar fi trebuit să fie acolo,
conform NASA.
Observăm, de fapt, arhitectură
în sistemul stelar Lebăda.
Ar putea fi ceea ce au omagiat ei la Gobekli Tepe,
spunându-ne: "Priviţi aici, băieţi."
"X marchează locul."
Conform astronomilor de la NASA,
ceea ce observă ei
se află la distanţă de aproximativ 1.400 ani-lumină.
Asta înseamnă că, luând în considerare timpul necesar luminii
pentru a ajunge de pe Lebăda pe Pământ,
indiferent ce obiect cauzează această opacitate,
a orbitat steaua în urmă cu cel puţin 1.400 de ani
şi probabil mult mai devreme.
Ar putea fi aceasta o dovadă suplimentară că Gobekli Tepe
a fost, într-adevăr, construit pentru a indica spre planeta natală
a strămoşilor extratereştri ai omenirii?
Probabil că indicii suplimentare pot fi găsite
prin examinarea evenimentelor recente, care se desfăşoară în regiune
şi eforturile de a proteja secrete
care însă se află îngropate în sit.
Kobani, Siria.
Iunie 2015.
Grupul militant extremist cunoscut ca şi "Statul Islamic",
sau I.S.I.S., a preluat cu violenţă controlul oraşului.
Pe parcursul violenţelor lor sângeroase prin regiune,
aceştia au distrus sistematic relicve istorice
şi au detonat bombe la diverse situri arheologice.
La doar 96 km distanţă, dincolo de graniţa Turciei,
arheologii explorează situl de la Gobekli Tepe,
observând îngroziţi fumul
care se ridică de pe câmpul de luptă.
Într-un efort de a proteja
structurile de piatră vechi de 12.000 de ani
de ameninţarea unui atac,
guvernul turc a oprit excavările
şi a închis situl pentru public.
Ei au pus monoliţii de piatră în lăzi
şi au mutat cele mai valoroase artefacte
la un muzeu din apropiere.
În următorii 20 de ani,
guvernul va cheltui 15 milioane $
pentru a proteja Gobekli Tepe prin închiderea zonei,
acoperind situl cu un plafon de oţel armat
şi instalând un sistem extins de securitate.
Având în vedere că, cel puţin 80 % din Gobekli Tepe
se află ascuns sub pământ,
arheologii încă mai au multe de învăţat despre sit.
Însă deoarece a devenit periculos de asemănător
să sufere aceeaşi soartă ca şi alte situri din regiune,
ar putea secretele sale cele mai profunde să fie pierdute definitiv?
Este posibil că, creatorii sitului de la Gobekli Tepe
să ne fi trimis, de fapt, un mesaj?
Da, pietrele par să sugereze că acesta era motivul.
Probabil că ei ne-au transmis un fel de avertisment,
sau s-ar putea ca ei să fi încercat
să ne relateze informaţia,
conform căreia ei ştiau despre fiinţele celeste
şi probabil chiar extraterestre,
din constelaţia Lebăda.
Gobekli Tepe aparţine de un ciclu de civilizaţie timpurie,
care a existat la finalul ultimei Ere Glaciare.
Ei au trăit schimbări catastrofice.
Deci, sunt de părere
că acolo există un mesaj foarte important
pe care ei ni l-au trimis intenţionat
şi încercau cel puţin să-l păstreze pentru posteritate,
pentru generaţiile viitoare.
Şi va trebui să aflăm exact care este acel mesaj.
Gobekli Tepe indică spre originile noastre
şi direct spre stele,
ca sursă de unde am venit.
Odată ce acceptăm asta, vom fi capabili
să răspundem la întrebări cum ar fi: "de unde venim?"
şi, în cele din urmă: "încotro ne îndreptăm ca specie?".
Se află dovada trecutului extraterestru al omenirii
îngropată sub pământul de la Gobekli Tepe?
Dovada despre o civilizaţie extraterestră,
care a existat pe această planetă în urmă cu mai mult de 10.000 de ani?
Probabil răspunsurile vor fi găsite
nu prin examinarea stâlpilor de piatră antici
acoperiţi cu sculpturi ciudate...
ci pe o stea,
una care străluceşte spre noi de la o distanţă de mulţi ani-lumină.