Nu ştim ce protocoale ar putea avea guvernele,
pentru cum interacţionăm cu vizitatorii noştri extratereştri.
Doi, unu, daţii drumul!
N-am găsit niciodată un document oficial consfinţit
care să spună că, suntem invadaţi de extratereştrii, asta este ceea ce facem.
Nu există niciunul.
Mergem, nu?
Cred că aceste protocoale sunt deja stabilite şi,
de fapt, suntem deja în contact cu extratereştrii.
Ceea ce de fapt am putea privi aici, este o adevărată formă extraterestră de viaţă.
Întrebarea pe care o am, este ce vom face?
Extratereştri antici
Protocoale extraterestre Sez.13 ep.03
19 octombrie 2017.
Insula hawaiană Maui.
Aici, cocoţat la peste 3 km., se află observatorul Haleakala.
Astronomii care folosesc telescopul Surveyor Panoramic
şi Sistemul Rapid Response System sau Pan-STARRS, detectează un obiect misterios
care călătoreşte la viteză mare prin sistemul nostru solar.
Traiectoria acestui obiect este diferită, de cea care a fost văzută vreodată înainte.
Am fost responsabilă de coordonarea observării, pentru a caracteriza obiectul.
Obiectul a fost descoperit.
Şi, în acel moment, au fost realizate imagini care au arătat
ca un obiect se mişcă rapid în raport cu stelele.
Stelele sunt puncte individuale de lumină,
iar acest obiect era un linie, aşa că se vedea că se mişcă repede.
În acel moment, au început să calculeze o orbită
pentru a încerca să înţelegem ce a fost acel obiect.
Asta a fost o diferenţă extrem de dramatică faţă de ceea ce o să văzut anterior.
S-a descoperit că obiectul are o orbită hiperbolică extrem de neobişnuită,
sugerând că mergea cu o viteză atât de ridicată,
încât n-a fost trasă într-o orbită mai circulară de forţa gravitaţiei.
Totul în sistemul solar, este fie pe o orbită circulară, fie pe o orbită eliptică.
Aceasta a fost o observaţie deosebit de interesantă,
pentru că n-am văzut niciodată aşa ceva prin sistemul solar.
Obiectul, care a fost categorisit ca un asteroid şi numit,
"Oumuamua, un cuvânt hawaian care înseamnă "cercetaş" sau "mesager",
este primul obiect de acest gen care este recunoscut oficial drept interstelar.
A fost descoperit un asteroid care intra în sistemul nostru solar.
Lasă-l să vină.
A fost descoperit un asteroid care intra în sistemul nostru solar.
De unde nu ştim.
A venit din afara sistemului nostru solar,
adică de la un sistem de stele diferit, aiurea.
E istoric, că am văzut-o de fapt.
Acum ştim că obiectele pot călători de la un sistem stelar, la altul.
Cercetătorii implicaţi în Căutarea Inteligenţei Extraterestre sau SETI,
au fost intrigaţi nu numai de originea lui Oumuamua,
ci şi de forma sa neobişnuită.
A avut o formă foarte amuzantă în formă de trabuc.
Ştii, poate că este de cinci sau zece ori cât este de-a latul.
Nici un asteroid despre care ştim să arate ca un trabuc.
Inevitabil, erau oameni care ziceau: "Ei bine, sunteţi sigur că este o rocă?
Poate că e cineva în chestia asta. Poate că au venit să viziteze.
Dacă aş construi o navă spaţială care va dura sute de ani
sau poate mii sau milioane de ani, pentru a merge de la o stea la alta,
aş începe prin a găsi un asteroid mare, care are toate mineralele pe aceasta.
Aş folosi acesta şi îl voi transforma în navă, pe care o doresc.
Principalii astronomi, cum ar fi Avi Loeb,
preşedintele departamentului de astronomie al Universităţii Harvard,
au remarcat că forma trabucului "Oumuamua este designul optim
pentru ca o navă să călătorească prin spaţiu.
Acest lucru ia determinat pe teoreticienii astronauţilor antici
şi chiar pe unii astronomi să se întrebe dacă aşa-numitul asteroid
este de fapt o navă extraterestră.
Ce este interesant, este că "Oumuamua" este în formă de ţigară.
Pentru că există povestiri şi rapoarte ale martorilor oculari,
în legătură cu OZN-urile în formă de ţigară.
Deci este posibil să existe un tip de conexiune?
Rapoartele OZN-urilor ciudate, în formă de ţigară, datează de sute de ani.
Această faimoasă gravură în lemn din anul 1561, de exemplu,
se bazează pe o relatare de prima mână de către cineva,
care a susţinut că un număr de obiecte rotunde şi tubulare
ar putea fi văzute luptând pe cer, peste oraşul Nürnberg, Germania.
Această primă documentaţie fotografiată a OZN-lui,
a capturat ceea ce arată ca o ambarcaţiune lungă,
cilindrică care plutea peste muntele Washington, New Hampshire în 1870.
Şi în timpurile moderne, sunt raportate în mod obişnuit observaţii ale OZN-urilor
în formă de ţigară, la fel ca cele descrise ca aşa-numitele "farfurii zburătoare".
Este posibil ca un asteroid să fi fost luat, golit şi transformat într-o navă spaţială
şi apoi pus într-o orbită sau traiectorie specială.
Şi ceea ce ar putea fi în interiorul lui "Oumuamua", este presupunerea fiecăruia.
Descoperiri cum ar fi "Oumuamua,
cu siguranţă, au influenţat comunitatea ştiinţifică faţă de ideile noastre,
pentru că pentru prima dată în viaţa mea, am auzit un astronom spunând
că acest obiect plutind prin sistemul nostru solar,
chiar acum poate fi o ambarcaţiune extraterestră.
Asta nu vine de la mine; vine de la un astronom.
Poate că "Oumuamua" a fost o alarmă falsă, dar poate că a fost un lucru adevărat.
Cu toate acestea, ne informează că avem nevoie de un protocol.
Avem nevoie de măsuri care să ne ajute să determinăm ceea ce vedem de fapt
şi care ar trebui să fie răspunsul.
Ăsta a fost un apel extraordinar de trezire,
pentru că a început să ne dea un sentiment cum vom răspunde
dacă ar exista o astfel de intruziune, n-ai decât.
Omenirea are un plan pentru ce să facă în cazul în care o navă spaţială
care transportă fiinţe extraterestre, venind pe planeta noastră?
Şi dacă da, care sunt protocoalele?
Şi cine este responsabil pentru punerea lor în aplicare?
Academia Internaţională de Astronautică a creat ceva numit
Grupul de Lucru de Post-Detectie şi am prezidat asta de câţiva ani.
Şi era doar o colecţie neoficială de oameni care,
al căror loc de muncă trebuia doar să delibereze, dacă ar trebui să existe
un fel de semnal presupus sau să detecteze tehnologie străină, ce urmează?
Ce facem? Cine îi spunem?
Cum răspundem? Care ar fi impactul asupra societăţii?
În 1989, Academia Internaţională de Astronautică, care lucra cu SETI,
a publicat "Declaraţia principiilor privind activităţile",
după detectarea Inteligenţei Extraterestre.
Asta a afirmat că, dacă se confirmă dovada prezenţei extraterestre,
următoarea atenţie ar trebui să fie acela de a decide care guvern sau entitatea ştiinţifică
ar trebui să înceapă comunicarea, astfel încât situaţia să nu se transforme rapid
într-un proces internaţional gratuit.
Protocoalele SETI sunt totuşi obligatorii doar pentru comunitatea astronomică.
Sunt mulţi jucători în ecuaţie.
Protocoalele SETI pot acoperi astronomii, dar nu acoperă guvernele
şi nici măcar nu sunt obligatorii din punct de vedere juridic.
Nimeni nu poate spune unui radio-astronom sau altcuiva că nu le este permis să transmită.
Chiar dacă Statele Unite şi alte naţiuni majore, au decis c-ar trebui să existe
un fel de moratoriu privind utilizarea radio-telescoapelor în acest scop,
nu există nimic care să împiedice Coreea de Nord, de exemplu, să o facă.
Cred că este total "imposibil de rezolvat",
motiv pentru care trebuie să gândim destul de atent, ce consecinţe ar fi,
în cazul în care a existat această descoperire interesantă.
Având în vedere impactul enorm global al oricărei prime comunicări
sau contacte între cineva de pe Pământ şi o fiinţă inteligentă dintr-o altă planetă,
guvernele lumii n-ar avea deja propriile protocoale
pentru a face faţă unei astfel de situaţii?
Protocoale care ar guverna... Nu doar ţările individuale...
Dar toată lumea din societate?
Am petrecut cea mai mare parte a celor patru ani care cercetau o carte
pe care eu şi unii colegi, lucram pentru a crea un protocol:
dacă am fi fost invadaţi de străini, ce am face?
Am căutat peste tot unde am putut, şi am avut la dispoziţie mai multe baze de date
şi n-am găsit niciodată un document guvernamental oficial consacrat,
care să spună dacă suntem invadaţi de extratereştri, asta facem noi.
Nu înseamnă că nu există unul.
Cu experienţa mea din Ministerul britanic al Apărării,
aş fi surprins dacă n-ar exista un protocol în acest sens.
Aşadar, bănuiesc că undeva, adânc în interiorul Ministerului Apărării
şi al Departamentului Apărării, exista un plan.
Dar, de asemenea, bănuiesc că este foarte clasificat.
Dar, în timp ce multe dintre guvernele de vârf ale lumii
continuă să nege existenţa oricăror planuri sau protocoale
care ar fi folosite în cazul unei întâlniri extraterestre,
mulţi teoreticieni ai astronauţilor antici cred, că nu există numai astfel de planuri,
ci că au fost în vigoare de zeci de ani.
Iar contactul dintre guvernele terestre şi vizitatorii extratereştri s-a întâmplat...
În secret... De mii de ani.
Decembrie 2017.
New York Times publică o poveste bombă.
Acesta dezvăluie existenţa unui program bugetar de 22 mil. dolari în cadrul Pentagonului
creat pentru a investiga dacă obiectele zburătoare neidentificate
reprezintă o ameninţare la adresa securităţii naţionale.
Din 2007 până în 2012, programul de identificare a ameninţărilor aerospaţiale
a adunat a colecţie de compilaţie de videoclipuri, care arată fenomene aeriene inexplicabile,
dintre care unele au fost publicate.
Unul dintre aceste videoclipuri, cel puţin, vine de la camera unui F-18.
Şi nu doar faci un salt în avionul tău şi pilotezi mai departe
şi vânezi ceva pentru că aţi văzut că trece.
Vi s-a spus să faceţi acest lucru şi c-a fost nevoie de mulţi oameni
să ştie că acest lucru se întâmpla.
Deşi concluziile complete ale programului, cunoscută şi sub numele de AATIP,
sunt încă considerate extrem de clasificate şi nu pot fi deblocate niciodată,
însăşi existenţa lor dovedeşte că armata Statelor Unite
a avut protocoale pentru investigarea obiectelor zburătoare neidentificate.
Dar videoclipurile implică altceva?
Ceva de o importanţă majoră?
Ar putea fi dovada nu numai că există OZN-uri,
ci că guvernul le-a studiat şi nu le-a permis vânătoarea pentru un motiv?
Simulăm tot felul de scenarii în simulările în jocurile de război.
Am văzut aceste simulări în cazul,
în care, îşi pot teleporta soldaţii dintr-un loc în altul, instantaneu.
Sau au scuturi care are ceva sub armele de calibru extrem de mare,
care să le penetreze armura.
De cele mai multe ori acest lucru se numeşte angajament pentru 2075.
Acum, gândeşte-te la asta.
Putem pregăti şi planifica angajamente împotriva forţelor în viitor.
E aproape ca şi când te pregăteşti pentru o forţă care este mult mai avansată decât noi.
Este posibil că, adunând şi apoi studiind dovezi ale activităţii OZN,
armata americană dezvoltă protocoale care îi vor pregăti pe soldaţii viitori
să facă faţă forţelor extraterestre?
Şi dacă nu aici pe Pământ, pe alte planete?
Trebuie să avem aptitudini spaţiale.
Trebuie să reuşim să fugim în vehiculul nostru, să-l pornim şi să zburăm în spaţiu.
În acest moment este nevoie de luni să vă pregătiţi să mergeţi în spaţiu.
Trebuie să avem baze pe Lună, pe Marte şi pe Europa, în diverse alte locuri din sistemul solar,
astfel încât să nu trebuiască să jucăm pe un singur teren: Pământul.
Nu ne putem lupta cu un costum de spaţiu.
Va trebui să avem şi alte tipuri de capacităţi de mediu,
cum ar fi costume blindate, ca ale lui Iron Man,
care să îmbunătăţească abilităţile în loc să le împiedice.
Deci avem nevoie de altă tehnologie pentru asta.
Dacă armata Statelor Unite are protocoale secrete pentru identificarea şi combaterea
ameninţărilor extraterestre, ar putea avea şi protocoale pentru întâlniri mai paşnice?
Şi dacă da, ar putea aceste protocoale să facă parte dintr-o strategie globală,
una împărtăşită în secret cu alte naţiuni din întreaga lume?
Vatican, mai 2014.
Într-o predică dedicată conceptelor de includere, Papa Francis şochează congregaţia
atunci când declara că, dacă forme de viaţă extraterestre ar ajunge vreodată pe Pământ,
ar fi binevenită la Biserica Catolică.
Comentariile pontifului uimeşte lumea, deoarece este pentru prima dată când un papă
recunoaşte nu numai existenţa extraterestră, ci că ar putea să existe inteligenţe
capabile să călătorească interplanetar.
Acţiunea Papei este un mic exemplu al schimbării marii a atitudinilor faţă de posibilitatea vizitei.
Autorităţile religioase din întreaga lume, liderii religiilor mondiale,
trebuie să se ocupe de posibilitatea, dacă nu de realitatea deja cunoscută,
de existenţa unor fiinţe extraterestre.
Dacă o credinţă secretă sau o poziţie recent evoluată,
organizaţiile bazate pe credinţă din întreaga lume au adoptat recent o viziune mai deschisă
şi mai transparentă, că viaţa inteligentă dincolo de Pământ este posibilă.
Declaraţiile Bisericii Catolice sunt aliate cu declaraţiile lui Dalai Lama,
care a vorbit recent despre deschidere şi unitate şi despre identitatea tuturor creaturilor în creaţie,
că n-ar trebui să tratăm fiinţele extraterestre ca nişte străini, ci mai degrabă asemănători cu noi
Când ei ne vor întâlni sau noi îi vom întâlni,
nu trebuie să fie conflicte dacă nu le permitem să fie aşa.
În ceea ce priveşte teoreticienii astronauţilor antici,
voinţa religiilor lumii de a îmbrăţişa noţiunea de vizite a fiinţelor extraterestre nu este nouă,
ci datează de sute, dacă nu chiar de mii, de ani.
Ei susţin că majoritatea religiilor, dacă nu toate,
se bazează pe ideea că nu există numai fiinţe de altădată, ci că scopul lor de a veni pe Pământ
a fost acela de a oferi totul, de la iluminarea spirituală la cunoaşterea ştiinţifică.
În 1999, NASA a publicat un studiu intitulat "Implicaţiile societale ale astrobiologiei".
Ceea ce acest studiu a fost conceput să facă în miezul sau,
a fost evaluarea impactului descoperiri asupra religiei.
NASA consideră că religia este un instrument adaptabil, care poate ajuta oamenii
să răspundă la întrebări pe care ştiinţa nu le poate răspunde,
deoarece, în opinia lor, religia se ocupa de mult timp de extratereştrii.
Oamenilor le-a fost spus să aibă credinţă în alte fiinţe din lume.
Majoritatea religiile au profeţii de întoarcere a unui Hristos, un Mesia, o figură salvator.
Şi foarte des aceste întoarceri implică ceea ce pare să fie, în descriere, o metodă de transport cosmic.
Iar Mesia vine cu o armată de îngeri.
Iar îngerii pe care-i cunoaştem din definiţia biblică nu sunt,
cu siguranţă, umani, prin orice standard.
Ei sunt după fiecare standard de definiţie, extratereştri.
Şocul extratereştrilor care este aici şi care a fost aici de mii de ani
va schimba cu adevărat societatea.
În cele din urmă, toată lumea de pe Pământ, va realiza că nu suntem singuri.
Este posibil ca concepţia religioasă a unui Mesia care se întoarce pe Pământ
pentru o mai bună înţelegere a omenirii,
s-a bazat pe un mesaj dat strămoşilor noştri de către fiinţe străine?
Teoreticienii astronauţilor antici, consideră că răspunsul este un răspuns răsunător
şi că nu numai c-a fost promisă o astfel de vizită, ci că se întâmplă deja.
March 2018.
Autorul şi cercetătorul Andrew Collins se duce la Sheffield, Anglia,
pentru a asista la o demonstraţie remarcabilă.
- Salut băieţi. - Salut.
- Andrew, ce mai faci? - A, Chris.
- Am plăcerea. - Sunt Milton.
Acesta se întâlneşte cu microbiologul Milton Wainwright şi inginerul Chris Rose,
doi membri ai echipei de cercetare, care sunt convinşi că viaţa de pe Pământ
poate să provină din spaţiu printr-un proces cunoscut sub numele de panperspermie,
o teorie care datează încă din secolul al V-lea î.Hr.
Conform teoriei, viaţa microbiană este capabilă să călătorească prin univers
şi poate supravieţui ocazional intrării în atmosfera Pământului.
Am înţeles că ai făcut nişte descoperiri incredibile.
Spune-mi totul despre asta.
La începutul anilor 2000, colegul meu Chandra Wickramasinghe, a lansat baloane din India.
Acestea au prelevat probe de aer de la 41 kilometri.
Au arătat că organismele continuă să sosească tot timpul.
Panspermia este o idee extrem de simplă.
Practic, ideea este că viaţa a venit din spaţiu.
În loc să se formeze pe această planetă, a venit din spaţiu.
Concluziile mele se referă la pansermie pur şi simplu,
şi arată că organismele vin în acest moment din spaţiu.
Spuneţi-mi cum de fapt colectaţi aceste mostre.
Acesta este balonul nostru, care pluteşte... cu gazul de hidrogen.
Mecanismul nostru de captare este chiar aici.
Lasă-mă să-ţi arăt asta.
Acest lucru expune puţin metal în atmosferă.
Căutaţi să vedeţi dacă puteţi obţine microbi provenind din atmosfera superioară
şi nu de pe Pământ?
Corect.
Toţi criticii spun că vin de pe Pământ, pentru că suntem înconjuraţi de viaţă.
Dar avem multe dovezi că acest material nu vine de pe Pământ.
Este venit din spaţiu.
Adică, sună incredibil.
Adică, ai pierdut vreodată vreunul din astea?
Nu, şi nu vom începe astăzi.
- Deci, faceţi-vă cruce, băieţi. - Genial.
Echipa mută balonul în poziţia de lansare,
de unde va urca mai mult de 37 de kilometri sau 23 de mile în aer.
Bine, băieţi. Gata?
Andrew, numărătoarea inversă, te rog. Bine.
Cinci, patru, trei, doi, unul.
Lăsaţi-l să plece! O, a plecat.
Odată ce balonul atinge altitudinea ţintă în stratosfera Pământului,
mecanismul de captare va colecta, sperăm, probe de viaţa microbiană non-Pamânt.
După ce eşantionarea este completă, balonul explodează,
iar mecanismul de captare coboară înapoi pe Pământ sub siguranţa unei paraşute.
Echipa utilizează urmărirea GPS pentru a localiza unde se află mecanismul.
Odată recuperat, eşantionul este asigurat rapid într-un recipient etanş,
astfel încât acesta să nu fie contaminat cu microbi de pe Pământ.
Puţin mai târziu, Andrew se duce cu Milton şi Chris într-un laborator din apropiere.
Aici vor extrage microbii într-o încăpere curată sterilizată şi apoi le vor analiza
pentru a se asigura că microbii Pământului n-au contaminat eşantionul.
O cameră curată.
Cum poţi asigura sterilizarea?
Care sunt protocoalele din spatele acestui proces?
Este vorba despre sterilizarea aerului din interior,
pentru a asigura că aerul din interior nu conţine microorganisme.
Deci tot aerul este filtrat.
Milton şi Chris elimină filele de carbon din mecanismul de captură
şi le pun în recipiente închise cu vid.
Acest lucru va împiedică în continuare contaminarea în timp
ce vizualizează probele cu ajutorul unui microscop electronic de scanare.
Wow. Ce e pe pământ?
Pot să vă spun că acesta este biologic.
Dacă îl veţi analizaţi, sunt sigur că acest lucru va prezenta carbon, oxigen şi puţin azot.
Asta e semnătura vieti.
Putem spunem că această piesă de viaţă biologică
ar putea să fie o sursă extraterestră la origine?
Nu există nimic de pe Pământ în jurul ei. Este curat.
Asta e venit.
Acum, dacă facem un pic de modelare a studiilor,
ajungem la concluzia că nimic mai mare de şase microni nu poate ieşi.
Iar asta e de 200.
Este o particulă foarte mare şi intră.
Ce putem privi aici, este o formă reală de viaţă extraterestră?
La ce te uiţi acolo este un organism sau o grămadă de organisme care vine din spaţiu pe Pământ.
Nimic mai mare de şase microni nu poate trece
de la suprafaţa Pământului la aceste altitudini pe care le captăm.
Şi totuşi găsim particule până la 200.
Nu pot să vină de pe Pământ.
Absolut uimitor.
Mă doare capul.
Organisme biologice nu sunt de pe Pământ, ci de undeva în spaţiu?
Am putea să ne uităm la dovezile concrete
ale unui organism viu dintr-o altă lume, decât a noastră?
De fapt, am găsit dovezi despre ceea ce ar putea fi entităţi biologice extraterestre.
Când am văzut aceste imagini a fost extraordinară şi am fost convins că Pământul
este înconjurat de viaţă, care aproape sigur a venit din spaţiul cosmic.
Este unul pe care le-am luat mai devreme, aşa cum se spune.
Asta este cea mai uimitoare imagine pe care am văzut-o vreodată în viaţa mea.
Are material biologic aici.
Iar acest material ştim că conţine carbon, oxigen şi azot.
Deci, acesta este biologic.
Când am analizat bila, am constatat că conţinea titan şi o cantitate mică de vanadiu.
Deci, aceasta este o sferă de titan cu viaţă şi viaţa din afară.
Acum, ce este pe pământ?
O posibilitate este că acest lucru să fie direcţionat spre panzpermie.
Unele civilizaţii au pus materialul biologic în interiorul şi exteriorul acestui obiect
şi l-au scos afară.
Asta sugerează că o civilizaţie extraterestră însămânţează planete.
Această armă fumegândă, de panspermie sau chiar de panspermie
ar putea să ne dea cele mai bune dovezi că extratereştrii, într-o anumită formă,
au însămânţat viaţa pe acest Pământ, ceea ce este un gând incredibil.
NASA are un departament cunoscut sub numele de Oficiul de Protecţie Planetară
pentru a proteja Pământul de entităţi biologice extraterestre, cum vrei să-i spui,
de fapt, penetrează atmosfera Pământului.
Există planuri şi protocoale extrem de detaliate pentru aducerea oricărei sonde
pe care o trimitem pe alte planete, pe o lună sau asteroid.
Protocoalele care sunt în vigoare, exclud posibilitatea ca noi să studiem
entităţi biologice reale, care ar putea exista pe marginea stratosferei noastre
care a ajuns aici din spaţiul adânc.
Mi se pare foarte trist, foarte tragic.
Dacă microbii extratereştrii aterizează pe planeta noastră,
protocoalele stricte ale NASA ne pot proteja într-adevăr de o contaminare biologică?
Sau poate că contaminarea nu este de neoprit,
ci este chiar metoda prin care viaţa de pe Pământ
a început să se dezvolte cu milioane de ani în urmă?
4 octombrie 1957.
Uniunea Sovietică lansează Sputnik 1, primul satelit care orbitează Pământul.
Succesul său a asaltat lumea şi a şocat Statele Unite efectiv.
Cursa spaţială este în desfăşurare.
Iar cu aceasta a venit crearea lui NASA, prima agenţie finanţată de guvern,
acuzată nu numai de a pune oamenii în spaţiu,
ci de a avea un om de pe pământ pe Lună, până în 1969.
De fapt, atât de profund s-a concentrat NASA asupra tuturor aspectelor explorării spaţiului,
încât a comandat un studiu privind "implicaţiile" unei descoperiri a vieţii extraterestre ",
altfel cunoscut sub numele de Raportul Brookings.
Raportul Institutului Brookings n-a întrebat doar, sunt extratereştrii acolo?
S-a dus la nivelul următor şi a spus, ce se întâmpla când le găsim?
Implicaţiile descoperirii vieţii extraterestre, sunt profunde
şi sunt implicaţii care traversează toate nivelurile societăţii.
Politica, economia, religia, tehnologia, ştiinţa, totul va fi afectat.
Raportul Brookings spune în mod specific, c-ar trebui să se elibereze informaţii,
puţin câte puţin, gradual, pentru că oamenii să se aclimatizeze cultural
cu ideea de străini sau extratereştri.
Întotdeauna am speculat, din emisiune,
de ce guvernul nu promovează, să ne spună ce se întâmpla, să ne spună adevărul?
Şi o mulţime de oameni citează vechiul raport Brookings,
care spune în esenţă, că nu putem face faţă adevărului.
Va fii un haos în masă, religiile s-ar prăbuşi.
Guvernele s-ar prăbuşi.
Deci guvernul a decis, nu spunem nimic.
Existenţa raportului Brookings, oferă dovezi că nu numai Statele Unite au protocoale
şi proceduri în vigoare în cazul contactului extraterestric,
dar că aceste protocoale au fost în mod deliberat păstrate secret de publicul american
timp de aproape 60 de ani?
Dar dacă da, de ce?
Nu cred că guvernul, în esenţă, este negativ, rău sau malefic, amăgitor sau mincinos.
Ar trebui să privim înapoi până în 1938,
când Orson Welles a făcut faimosul său program de radio în noaptea de Halloween,
numit "Războiul Lumilor", în care, printr-un act normativ, New York-ul trebuia să fie invadat.
Oamenii din întreaga ţară care au ascultat acest program de radio au fost îngroziţi.
Maşinile sunt aproape acum şi suntem gata să atacăm.
Avioanele, gata să lovească.
Guvernul nostru a învăţat din asta.
Oamenii se vor panica.
Unii oameni au crezut că este important să pregătim publicul.
Ştii, întotdeauna am spus că cred că publicul american se poate ocupa de adevăr.
Guvernul ar face bine să fie mai deschis faţă de ceea ce a făcut în trecut,
ce a învăţat în trecut, ce face astăzi, şi ce va face în viitor.
Dar, în timp ce guvernul S.U.A. nu recunoaşte că are protocoale oficiale pentru primul contact,
asta nu face nici un secret eforturilor sale continue de a explora posibilităţile
de comunicare extraterestră.
Cape Canaveral, Florida.
5 septembrie 1977.
NASA lansează sonda Voyager 1.
Misiunea sa este să călătorească spre Jupiter, Saturn, Uranus şi Neptun
şi să trimită informaţii importante.
Însă poate mai interesant decât informaţiile pe care Voyager 1 era programat să le colecteze
erau informaţiile pe care le purta cu el.
Cele două nave spaţiale Voyager, au fost lansate fiecare în 1977
pentru misiune de explorare a sistemului solar exterior.
Şi amândouă continuă să meargă, să părăsească sistemul solar pentru totdeauna.
Nu se vor mai întoarce.
Şi ca urmare a acestui fapt, NASA la invitat pe Carl
să trimită un mesaj ambelor nave spaţiale Voyager.
Aşa a fost concepută o echipă de experţi, condusă de astronomul renumit Carl Sagan,
aşa-numita înregistrare de aur a lui Voyager, a fost proiectată pentru a trimite salutări
de la oamenii de pe planeta Pământ, la orice formă de viaţă extraterestră,
pe care ar putea-o întâlni şi care avea suficientă inteligenţă pentru a o decoda.
Am colaborat cu Carl aproape cinci ani.
Am împărtăşit o pasiune pentru acest subiect...
Inteligenţa extraterestră şi cum să comunici cu ea...
S-a întâmplat să fiu la locul potrivit la momentul potrivit,
când încerca să formeze o mică echipă pentru a scrie mesajul.
Am fost director de project pentru construcţie iar rolul meu principal a fost proiectarea,
împreună cu Frank Drake, a seriei de fotografii şi diagrame care arăta cum e Pământul
şi fiinţele umane.
Discul de Aur a dat startul acestui proces de gândire, această abordare a filosofiei,
să definim cine suntem dacă am întâlni o civilizaţie inteligentă?
Cum ne-am putea reprezenta pe noi înşine?
Discul de Aur înfăţişează Pământul într-o zi bună.
Unele din muzica noastră cea mai bună,
o mulţime de oameni cu aspect plăcut, spunând un salut.
Nici un război, nici o sărăcie, nici o nedreptate.
Ăsta a fost proiectul.
Mai întâi de toate, nu este evident cum ai arăta aceste lucruri, unui extraterestru.
Adică, un copil înfometat trezeşte o reacţie emoţională uriaşă din partea noastră.
Poate un copil ar trebui să arate aşa. Ei nu ştiu.
Mi să părut important, fiind rugat să proiectez acest lucru, spunând o poveste.
Povestea este, desigur, povestea noastră.
Este o poveste a planetei noastre, este o poveste a vieţii,
este o poveste despre oameni şi este o poveste a viitorului nostru.
În ceea ce priveşte protocoalele pe care le-am folosi pentru a răspunde
într-adevăr la un mesaj pe care l-am primit dintr-o civilizaţie inteligentă,
diverşi experţi au opinii diferite.
Unii oameni cred c-ar trebui să încercăm să reprezentăm cea mai bună versiune a noastră.
În celălalt capăt al spectrului, aţi putea încerca întregul Internet,
împreună cu toate părţile întunecate, astfel încât să puteţi avea o imagine de plină
şi completă despre cine suntem ca specie.
Implicarea NASA în proiectarea şi implementarea înregistrării de aur a lui Carl Sagan
oferă dovezi ale credinţei guvernului că viaţa inteligentă există în univers?
Dacă este aşa, credinţa asta este produsul unei speculaţii ştiinţifice simple
sau al unei convingeri bazate pe întâlniri extraterestre anterioare?
Pentru răspuns, teoreticienii astronauţilor antici,
indică lunga istorie a guvernului de a încerca să instaureze comunicaţii secrete străine.
Washington DC.
24 martie 1961.
Raportul Brookings, primul document oficial guvernamental care sugerează protocoale
privind ce trebuie făcut în cazul contactului cu străinii, este înaintat Comitetului pentru ştiinţă
şi astronautică al Camerei şi a intrat în consemnările Congresului.
Dar teoreticienii astronauţilor antici, sugerează că aceste protocoale nu erau noi,
dar, de fapt, fuseseră în vigoare de când preşedintele Harry Truman
a ordonat o investigaţie în faimosul incident Roswell în 1947.
Truman, din interiorul administraţiei sale, s-a întors către oamenii de ştiinţă,
s-a întins spre oameni militari, s-a întors spre oameni de afaceri,
a format acest grup numit Majestic 12... MJ-12...
Să facă cercetare şi să-i raporteze.
Şi nimeni din exterior să nu ştie nimic despre OZN-uri, E.T.,
recuperări din accident, cadavre sau oricare dintre ele.
Există de fapt un document intitulat "Manualul Operaţiunilor Speciale Majestic 12",
care descrie în realitate ceea ce ar trebui să facă un ofiţer militar sau un membru militar
dacă ar întâlni un OZN prăbuşit, dacă ar întâlni o fiinţă extraterestră, viu sau mort
şi cum ar trebui să fie dispus corpul.
Şi este o serie foarte, foarte detaliate de protocoale, în esenţă,
cum să se ocupe de el, dacă te întâlneşti cu un E.T.
Inginerul aerospaţial Dr. Robert Wood
a fost unul dintre primii care au examinat documentele MJ-12.
În opinia sa, bazat în parte pe descrierile navelor spaţiale din documente,
Manualul de Operaţii Speciale este autentic.
Manualul de Operaţii Speciale este remarcabil în mai multe moduri.
Oferă descrieri detaliate a patru forme de OZN-uri.
Un alt lucru este că vorbeşte despre entităţi biologice extraterestre.
Manualul Majestic 12, vorbeşte foarte sincer despre entităţile biologice extraterestre
şi protocoalele lor.
Există, în capitolul cinci, "Întâlniri..."
Şi asta este legat de ceea ce s-a întâmplat cu Lonnie Zamora în Socorro.
La 24 aprilie 1964, a fost un ofiţer de poliţie din New Mexico, în Socorro, numit Lonnie Zamora,
a observat ceea ce i se părea a fi un fel de vehicul distrus, pe marginea drumului.
Aşa c-a oprit maşina de poliţie şi a început să meargă spre epavă.
Când s-a apropiat de vehicul, şi-a dat seama că era un fel de ambarcaţiune în formă de ouă
cu patru picioare de aterizare, care erau înfipte în pământ
şi se vedea două fiinţe care erau în costume de argint.
Cele două fiinţe s-au întors în interiorul ambarcaţiunii,
iar obiectul a decolat şi a accelerat mai departe.
Iar când un alt ofiţer se întoarse la loc
şi se îndreptau spre locul unde a aterizat ambarcaţiunea,
au descoperit patru găuri în pământ, unde a aterizat.
Întâlnirea lui Lonnie Zamora a avut loc în 1964.
De atunci, informaţii suplimentare despre incident,
au devenit disponibile online din scurgerile dosarelor guvernului.
Dosarele, care, dacă sunt autentice,
coroborează protocoalele descrise în documentele MJ-12.
În documentele Serpo, ei vorbeau despre Ebens, aşa cum au fost numiţi,
şi despre aranjamente pentru că ei să aterizeze efectiv şi să aibă un schimb diplomatic
cu oficiali guvernamentali din S.U.A. la White Sands Missile Range din New Mexico.
Ceea ce se explică în documente este că observarea Zamora
este de fapt cei doi emisari care au avut coordonatele greşite
şi care au aterizat efectiv într-un loc greşit.
Este posibil ca guvernul Statelor Unite nu numai să fie conştient de fiinţele extraterestre,
dar eventual în contact cu acestea?
Teoreticienii astronauţilor antici spun da şi sugerează că Organizaţia Naţiunilor Unite
poate avea chiar şi un ambasador al extratereştrilor.
Septembrie 2010.
Organizaţiile de ştiri din întreaga lume, raportează că Biroul Naţiunilor Unite pentru Afaceri Externe,
intenţionează să elaboreze o serie de protocoale, privind ce să facă
când se face oficial primul contact cu o civilizaţie extraterestră.
Povestea provoacă o senzaţie, dar apoi, după câteva zile, povestea dispare misterios.
Atunci când sunt solicitate informaţii suplimentare, oficialii Naţiunilor Unite au refuzat să comenteze.
Naţiunile Unite a anunţat că va crea nişte protocoale pentru
contactul extraterestru, dar până acum nu ne-au dat aceste lucruri.
Doar pentru că protocoalele n-au fost anunţate, nu înseamnă că nu există.
Cred că aceste protocoale sunt deja stabilite şi, de fapt, suntem deja în contact cu extratereştrii.
Naţiunile Unite a spus: "Nu veniţi la noi cu astfel de întrebări
până când nu există un consens internaţional".
Ei bine, nu există un consens internaţional în această privinţă.
Imaginaţi-vă dacă extratereştrii s-ar venii mâine aici şi ar spune:
"Du-mă la conducătorul tău", aşa cum vezi mereu în filme sau auzi în poveşti.
Ei bine, care ar fi acela? Mulţi oameni cred că,
"Este secretarul general al N.U."
Hei! Bine, poate că nu.
Ceea ce ar arăta este cine are cea mai mare maşină industrială de pe planetă.
Aş spune c-ar trebui să fie preşedintele Statelor Unite, preşedintele Rusiei şi al Chinei.
Ar fi trebuit să fie acolo împreună.
Dacă fiinţele inteligente ar fi suficient de avansate din punct de vedere tehnologic
pentru a călători pe Pământ,
ale căror protocoale vor avea mai multă importanţă... a noastră sau a lor?
Pe măsură ce ne pregătim pentru această realitate mondială a vieţii extraterestre
fiind cunoscută aici pe planeta Pământ, trebuie să vedem că extratereştrii vor avea protocoale
diferite decât am avea, care va fi mult mai sofisticat decât orice putem concepe.
Vom trebui să urmăm cu adevărat conducerea lor în modul în care interacţionăm cu ei
şi cu alţi extratereştri, pe măsură ce mergem noi înşine în spaţiu.
Sunt aceste două lumi care se vor întâlni...
Sunt compatibile?
Iar eu spun da, pentru că venim de acolo.
Pentru că în cultura nativă americană,
există legende a 13 lumi locuite, planete acolo iar noi suntem cei mai tineri.
Această lume este numită "planeta copiilor".
Şi ce face un copil?
Cred că copiii... ascultă, îmbinând cunoştinţele.
Cred că este timpul să privim mai mult la trecutul nostru antic,
să vedem tradiţiile şi să vedem şi să învăţăm că n-am fost niciodată singuri.,
Pe măsură ce NASA se pregăteşte cu nerăbdare să trimită astronauţi pe Marte,
trebuie să se confrunte cu faptul că vor fi oameni care vor deveni vizitatorii
străini pe o altă planetă.
Şi ce vom face dacă vom fii faţă în faţă, cu dovada vie că noi nu suntem singuri?
Ne va primi ei, sau noi le spunem bun venit?
Traducerea: colmi