Este cea mai scandaloasă instalaţie militară a Americii.
De zeci de ani, martorii din acea zonă văd o navă neobişnuită
care plana deasupra bazei.
Loc de experimente secrete, care implică tehnologie străină, se zvoneşte că au loc.
Există tehnologii extraterestre în zona 51.
Dar zona 51 este încă viabilă, acum că secretul este neobişnuit?
Această întindere subterană s-a întins până la Nevada în Utah.
Sau există şi alte locuri, mai ascunse,
unde se pregăteşte viitorul extraterestrial al omenirii?
Unde se află zonele 52, 53 şi 54?
Extratereştri antici Zona 52 Sez.13 ep.06
Langley, Virginia. 15 august 2013.
După decenii de confidenţialitate, negări şi ascunzişuri,
CIA a declasificat documentele care recunosc existenţa
unei unităţi de cercetare militară superioară, cunoscută sub numele de Zona 51.
Acesta a fost un anunţ istoric.
În cele din urmă, aceşti ani de zvonuri despre care comunitatea OZN
şi comunitatea teoriei conspiraţiei se pretindeau a fi adevărate, au fost validate.
Guvernul federal a fost forţat să recunoască existenţa bazei zonei 51
din cauza unei cereri privind Legea privind libertatea de informare.
Le-a luat peste 10 ani, pentru a răspunde, dar, în cele din urmă,
au trebuit să admită în cele din urmă ceea ce toată lumea ştia deja,
că a existat Zona 51.
Din 1955, această bază extrem de secretă, situată în deşertul din sudul Nevadei,
a fost considerată epicentrul proiectelor militare cele mai clasificate,
de la avionul spion U-2 la avionul nedectabil F-117.
Mulţi cred că în colţurile cele mai întunecate ale Zonei 51,
se ascunde un secret şi mai mare...
Unul care ascunde dovezile ulterioare ale contactului extraterestrial.
În timp ce recunoaşterea zonei 51 a fost importantă,
n-a ajuns destul de departe pentru mulţi oameni care sperau că guvernul va confirma
toate zvonurile despre OZN-uri prăbuşite,
iar tehnologia extraterestră recuperată era adevărată.
Dar guvernul n-a spus nimic despre asta.
Ei ne-au dat doar cantitatea exactă de informaţii solicitate.
Nu ne-au dat mai multe informaţii.
Şi se pare că încă acoperă ceea ce s-a întâmplat exact în Zona 51.
De-a lungul anilor, au existat o serie de revendicări ale persoanelor
care au fost asociate cu zona 51 care au vorbit cu jurnaliştii şi avertizorii
în care au afirmat, în mod explicit, că există o tehnologie extraterestră în zona 51.
Teoria era că au angajat experţi în propulsie, ingineri, fizicieni,
pentru a afla ingineria tehnologiei de propulsie extraterestră,
care era cu mult înaintea noastră, şi asta făceau la Zona 51.
De asemenea, avem zvonuri că există nave spaţiale extraterestre la bază,
care au fost efectiv testate in zbururi din zona 51.
Este posibil ca oamenii de ştiinţă de la Zona 51, să nu poată doar să studieze,
ci să întoarcă cu succes ingineria unei ambarcaţiuni extraterestre?
Timp de 30 de ani, oamenii s-au dus în perimetru cu binocluri, telescoape.
Au văzut obiecte strălucitoare care se mişca în mişcări unghiulare sau zig-zag
şi în moduri care par a fi cu mult peste tot ceea ce am văzut vreodată
şi tehnologie de propulsie care nu poate fi identificată cu uşurinţă.
Dar dacă Zona 51 este locul în care guvernul S.U.A.
efectuează cele mai importante cercetări militare şi poate ascunde decenii de dovezi
referitoare la contactul cu extratereştri, care este secretul acum?
Dacă toată lumea ştie că există şi ce fel de muncă se face acolo,
zona 51 ar fi depăşit scopul său, ca un avantaj militar strategic?
În căutarea răspunsurilor, teoreticianul astronauţilor antici, Giorgio Tsoukalos
a călătorit în Henderson, Nevada.
El a aranjat să se întâlnească cu TD Barnes,
fost inginer electrician, care a lucrat la proiecte militare clasificate la Zona 51
pentru mai mult de patru decenii.
- Doar în 2009. - Da, 2009.
Şi când ai început munca acolo?
Deci, aproape 50 de ani ai păstrat un secret soţiei tale.
Şi la ce ai lucrat?
Să presupunem ipotetic că un OZN se prăbuşeşte şi tu îl ei în primire.
Vom reuşi să inversăm această tehnologie?
Cred că am putea.
Chiar şi în anii 1980, am avut ceea ce noi am numit "Rods from God",
pe care l-am pus în spaţiu, pe orbită.
Şi nu erau decât nişte tije, pe care le puteai lansa, şi tocmai viteza în care se aflau,
reintroducând în atmosfera Pământului, au fost proiectate
pentru a intra în adăpost, în asemenea lucruri.
Adică, pentru toate intenţiile şi scopurile, a fost un program spaţial secret.
Credeţi că acest program secret de programe spaţiale există şi astăzi?
Oh, mult mai mult, sunt sigur. Mult mai mult.
Acum imaginaţi-vă, ce am dezvoltat atunci, au reuşit să se aplice mai târziu,
şi au sărit în tehnologie.
Bun. Acum, în timp ce lucraţi acolo, aţi văzut vreodată ceva ciudat pe cer?
Absolut.
Avioane pe care nimeni altcineva nu le-a văzut vreodată.
Nu aveau aripi. Era ca o cadă de baie.
Vedeţi ceva de genul ăsta, arăta ca o farfurie zburătoare.
În opinia dvs., atunci când citiţi aceste povestiri despre unele companii
care încearcă să dezvolte un mecanism warp sau chiar un sistem de propulsie antimaterie,
este acest lucru realmente realizabil?
Crede-mă. Trăim totul.
Toate tipurile de materiale propulsive noi. Anti gravitaţie.
Noi avansăm la cel mai înalt nivel pe care ni le putem imagină doar.
Este grozav.
Dar dacă, aşa cum sugerează TD Barnes,
armata a reuşit cu succes să inverseze tehnologiile anti-gravitationale
şi farfuriile zburătoare în zona 51, la ce lucrează acum?
Şi dacă scopul său este de a funcţiona încă ca un laborator de guvernare extrem de secret,
de ce ar admite existenţa Zonei 51?
Mai ales după decenii de tăcere?
O posibilitate privind anunţul public despre existenţa zonei 51
este că acţiunea reală s-a mutat în altă parte.
Cu alte cuvinte, CIA, guvernul, s-a simţit doar capabil să vină cu un adevăr,
deoarece secretele reale au fost mutate în altă parte.
Deci, într-un sens adevărat, poate că întrebarea nu se petrece la Zona 51,
dar ce se întâmpla în zonele 52, 53 şi 54?
Zona 52? 53? şi 54?
Ar putea exista într-adevăr şi alte locaţii şi mai secrete,
unde guvernul continuă să studieze şi să reproducă, tehnologie extraterestră?
Având un loc mare unde toţi fac cercetările nu este o idee bună,
pentru c-ar fi greu să te ascunzi de publicul larg.
Deci, ideea că ar putea exista o zonă individuală 51,
unde sunt nave spaţiale extraterestre cu inginerie inversă,
acum, pare un pic un concept depăşit.
Dacă aş fi făcut-o, aş fi răspândit piesele de tehnologie în toată ţara.
Este posibil că motivul pentru care oficialii guvernamentali au dezvăluit existenţa Zonei 51
este pentru că vor să o folosească ca o momeală?
Unul care se concentrează pe alte operaţii, poate chiar mai mari,
de la numeroasele locuri din Statele Unite?
Deci, faptul că vor recunoaşte în sfârşit că Zona 51 există este,
în opinia mea, o perdea de fum.
Ce se întâmpla cu adevărat este, că ai toate aceste instalaţii secrete masive.
Puteţi să luaţi toate lucrurile cu adevărat bune pe care nu doriţi să le vedeţi
şi pur şi simplu să le mutaţi în altă parte cât ai clipi.
În timp ce publicul se concentrează asupra a ceea ce se întâmplă sau nu în zona 51,
ar putea guvernul să-şi ascundă cercetarea în domeniul tehnologiilor extraterestre
în alte locurii strategice din întreaga ţară?
Poate că răspunsul poate fi găsit prin anchetarea rapoartelor privind o operaţiune
extensivă in tunel, care se desfăşoară şi în prezent.
Desertul Nevada. 17 martie 2018.
Chiar în afara perimetrului zonei 51,
Giorgio Tsoukalos se întâlneşte cu cercetătorul Wolf McCarron
şi expertul în minerit, Christian Gronau.
Ei sunt aici pentru a investiga zvonurile despre o presupusă reţea de tunel
care se află sub zona 51.
- E uimitor. - Nu-i aşa?
Wolf şi Christian cred că această locaţie de... mina Tempiute...
este una din mai multe mine vechi din Nevada,
care au fost utilizate pentru a extinde operaţiunile din zona 51, adânc în subteran.
Sunt mâner, la aproximativ 161 km nord de zona 51, iar eu lucrez acolo din 1992.
De asemenea, deţin o mină în Goldfield.
Deci eu sunt doar un miner pasionat, ştii... caut în exterior.
Deci, ce ne puteţi spune despre Zona 51?
Zona 51, ceea ce vezi, pe Google Imagery, a fost în anii '50, '60 şi '70.
De atunci, au scăpat. Tot ce fac este subteran.
Şi ce dovezi, aţi întâlnit ca miner care să vă întărească ideea?
Oamenii întreabă, ei bine, dacă se duc în jos, unde se îndreaptă toată murdăria?
Păi, merg în aceste mine din apropiere
şi le pun în aceşti munţi imens şi sunt pe cale să le extrage.
Şi odată ce au terminat gunoiul de pe munte, acesta nu cade câtuşi de puţin.
Acum, pentru cei neiniţiaţi, ce înseamnă grămadă de gunoi?
Este... să adune minereul într-un munte, de sute de metri înălţime,
şi să bage canale prin el, că la fiecare 0,6 m şi să extragă mercur şi cianură.
Şi ce face asta, va lua bolovani atât de mari şi, de fapt, să-i aducă jos.
Într-adevăr?
Guvernul utilizează curăţarea în interiorul minei Tempiute,
pentru a ascunde cantităţile masive de pământ,
care sunt eliminate în cursul operaţiunilor de săpat?
Dar dacă da, cum poate guvernul să conducă o astfel de operaţiune enormă
fără a ridica suspiciunea mineriilor locali?
Aceste mine din jurul nostru au aur, argint şi plumb.
Deci ar fi mai mult decât fericit să accepte minereul.
Aici sunt nişte bani.
Am asistat la asta şi am dicutat foarte mult.
Muşamalizeze de ce?
Îndepărtaţi bază şi tunelurile zonei 51.
Bine.
Este de la sine înţeles că motivul pentru care oamenii ar merge în subteran
este dacă există experimente în curs şi că nu există nici o interferenţă,
sau mai puţine interferenţe.
Exact. Da.
Armata americană şi-a extins operaţiunile în Zona 51 nu în afară, ci în jos,
pentru a-şi păstra secretul strict şi mai secret decât înainte?
Credinţa mea, bazată pe o mulţime de cercetări,
că este cel mai probabil o vastă reţea de baze interconectate,
subterane şi tuneluri care există.
Ei au început iniţial să o facă, apropo, doar pentru a proteja împotriva unei lovituri atomice
care s-ar fi putut întâmpla din Uniunea Sovietică.
Aveţi nevoie de facilităţi subterane securizate.
Ei bine, au luat asta şi au fugit cu ea.
Există şi unii care cred că operaţiunile subterane desfăşurate în Zona 51,
sunt doar vârful unui aisberg enorm.
Este doar una dintre numeroasele facilităţi guvernamentale secrete,
fiecare conectată între ele printr-o reţea vastă de trenuri subterane de mare viteză?
Se spune că un sistem de tren subteran
este centrat în jurul muntelui Cheyenne din Colorado Springs.
Acesta este un munte care a fost golit de armata americană.
Şi este sub comanda centrală NORAD.
Şi merg de la muntele Cheyenne, din Colorado Springs, la Dulce, New Mexico,
despre care se spune că are o bază subterană extraterestră.
Apoi merge la Los Alamos, în New Mexico,
apoi la Albuquerque, la Roswell şi la zona 51, în Nevada.
Toate aceste baze militare sunt în în primul rând legate
de un sistem subteran de tuneluri secrete.
Oamenii care se uita la Zona 51, nu se uita la Dulce.
Dulce din New Mexico, se află pe rezervaţia Jicarilla Apache.
Este de fapt o entitate separată. Face parte din Naţiunea Apache.
Cu alte cuvinte, nu poţi să mergi acolo.
Există un pisc la nord de oraşul Dulce numit piscul Archuleta.
Şi locuitorii din Dulce pretind c-au văzut OZN-uri venind şi ieşind din acel munte.
Guvernul american spune că nu există nimic acolo...
n-au o bază militară acolo, nu exista o reţea de trenuri subterane.
Şi totuşi, oamenii care trăiesc acolo spun că se întâmpla ceva aici.
Deci, la fel ca la Zona 51, unde guvernul a spus, că nimic nu se întâmplă aici,
dar de zeci de ani, cercetătorii ştiau şi investigau lucrurile care se petreceau acolo.,
Şi, poate, că la Dulce, într-o zi, vor admite...
da, ceva se întâmplă acolo.
Există într-adevăr o vastă reţea de laboratoare guvernamentale secrete,
fiecare realizând experimente folosind tehnologia extraterestră?
Pentru teoreticienii astronauţilor antici, răspunsul este un temeinic, da.
Şi oferă, ca dovadă suplimentară, ca la nicio locaţie din sud-vestul Americii,
ci la una mult mai departe, spre est.
O bază militară pe care o susţin că lucrează direct cu extratereştrii de zeci de ani
şi care operează foarte aproape de locaţie,
unde omenirea şi-a făcut primul efort de succes pentru a ajunge la cer.
Dayton, Ohio.
Aici, pe aceleaşi câmpii unde Wilbur şi Orville Wright au ridicat omenirea în epoca zborului,
se află Baza Forţelor Aeriene Wright-Patterson,
una dintre cele mai mari şi mai bine finanţate baze militare ale naţiunii.
Este acolo una dintre cele mai importante baze militare,
cercetând inginerie tehnică cu entităţile biologice din orice loc.
Pentru teoreticienii astronauţilor antici,
Wright-Patterson... sau Wright-Patt, aşa cum se numeşte mai des...
a fost un centru de investigaţie şi experimentare extraterestră de zeci de ani.
Unii consideră că este de o importanţă strategică mai mare, decât Zona 51.
Deci, zvonurile şi povestirile extraterestre de la Wright-Patt,
au fost foarte răspândite pentru o perioadă foarte lungă de timp.
S-au afirmat, de asemenea, că vehiculele aeriene necunoscute sau OZN-urile
sunt stocate în subteran.
Pe 14 iunie 1947, un obiect neidentificat,
se prăbuşeşte într-o fermă din afara oraşului Roswell, New Mexico.
Potrivit martorilor oculari, obiectul a semănat cu un fel de disc zburător,
iar cadavrele recuperate din resturi, nu păreau de pe această planetă.
În câteva zile, aşa-numitul incident Roswell,
a capturat imaginaţia a milioane de oameni din întreaga lume.
Dar, aşa cum evenimentul a început să aducă un salt interesul Americii în OZN-uri,
a început şi epoca muşamalizări.
Baza Roswell a emis un comunicat de presă, iar apoi câteva ore mai târziu,
totul a fost negat.
"Scuze, oameni, era doar un balon meteorologic."
"Ofiţerii noştri de informaţii nu ştiu la ce se uita."
De fapt avem dovezi ale unui memoriu al FBI, care a făcut o asemenea declaraţie,
că ceea ce a fost recuperat, a fost adus la Wright Field, pentru analiză.
Ei bine, nu vor aduce piese de balon la Wright Field, pentru analiză.
Asta nu se va întâmpla.
Trebuie să vă amintiţi că în 1947, când s-a produs accidentul de la Roswell,
n-a existat nici o zonă 51 în Nevada.
De fapt, sediul important al Forţelor Aeriene pentru a studia aceste artefacte
şi eventualele organisme extraterestre
a fost Baza Forţelor Aeriene Wright-Patterson din Dayton, Ohio.
Motivul pentru care această epavă ar fi fost trimisă
Baza Forţelor Aeriene Wright-Patterson, este ca, în acel moment,
a fost centrul diviziei de tehnologie străină a forţelor aeriene,
adică divizia care a studiat efectiv aeronave străine, tehnologii străine de tot felul
şi cu siguranţă tehnici extraterestre, nave spaţiale extraterestre distruse
şi rapoarte de observare a navelor spaţiale străine ar fi trimise acolo
pentru a fi studiate de Divizia de tehnologie străină.
Este posibil ca Baza Forţelor Aeriene Wright-Patterson
să mai găzduiască rămăşiţele obiectului recuperat din deşertul din New Mexico
cu mai mult de 70 de ani în urmă?
Şi dacă da, ar putea există dovezi că eforturile lor de a recrea
aşa-numitul disc zburător au fost de succes?
Chiar şi acum, în ultimii ani,
s-au înregistrat observaţii importante despre OZN în jurul Dayton.
Şi martorii din această zonă se uita peste Baza Forţelor Aeriene Wright-Patterson şi,
chiar şi în lumina zilei, văzând nişte ambarcaţiuni neobişnuite care se plimbau deasupra bazei.
Asta este o posibilitate foarte distinctă, care este susţinută de faptul
că nu se eliberează niciun jet atunci când apar aceste OZN-uri.
E aproape ca şi cum ar ştii ce sunt.
Poate pentru că este unul din ambarcaţiunile construite.
Dar chiar dacă OZN-urile recent văzute în cerurile
de deasupra lui Wright-Patterson sunt făcute de om,
n-ar putea fi considerată o dovadă că OZN-ul care a aterizat lângă Roswell
a fost, de fapt, construit?
Teoreticienii astronauţilor antici spun da, şi pentru a susţine afirmaţia lor,
ei indică alte două investigaţii ultra-secrete OZN care au avut loc la Wright-Patterson:
Project Sign şi Project Blue Book.
Baza Forţelor Aeriene Wright-Patterson a fost centrul, punctul central,
pentru Projectul Sign şi Projectul Blue Book.
Acum, ambele proiecte au fost implicate într-o sarcină esenţială,
care a fost studiul şi clasificarea rapoartelor obiectelor zburătoare neidentificate.
Project Sign a fost înfiinţat
după valul de farfurii zburătoare observate în Statele Unite în 1947,
la scurt timp după accidentul de la Roswell.
Urmăriţi, cercetaşi şi investigaţi fenomenul, luând rapoartele, nu numai de la public,
ci de la militari, de la piloţi care vedeau lucruri, de la operatorii de radare
care urmăreau aceste obiecte.
Acesta a fost programul oficial OZN, al guvernului S.U.A.
Forţele aeriene aveau 22 de ani de anchetă despre OZN,
care a fost găzduită în divizia de tehnologie străină,
iar Cartea Albastră este cea mai faimoasă
a fugit pentru cea mai lungă perioadă de timp.
Ei au pornit să caute tehnologie străină, inclusiv dărâmături.
Apoi, ei au acces la toată expertiza tehnică de la bază.
În 1969, după ce a compilat şi a studiat mai mult de 12.000 de vizionări OZN,
Project Blue Book a fost reziliat.
Majoritatea observaţiilor au fost clasificate drept avioane de spionaj de înaltă altitudine
sau fenomene aeriene naturale, deşi aproximativ 700 de cazuri sunt neidentificate.
Însă, în timp ce Forţele Aeriene S.U.A.
pretinde astăzi că niciodată nu existau dovezi credibile de vizitare extraterestră,
mulţi foşti angajaţi ai Bazelor Forţelor Aeriene Wright-Patterson, precum Ray Szymanski,
au prezentat o poveste foarte diferită.
Am început să lucrez la Wright-Patterson în ianuarie 1973,
unde aveam 38 de ani şi nouă luni de serviciu când m-am retras.
Am petrecut aproape întreaga carieră la laboratoarele Air Force Research Labs,
unde am făcut cercetare şi dezvoltare avansate.
Din prima zi de lucru acolo, am avut un mentor.
Numele lui era Corvette Al.
El era echivalentul unui ofiţer de pavilion, al unui general sau al unui amiral,
iar el spuse: "Hai să trecem prin hangar", şi când am intrat în hangar,
s-a întors spre mine şi mi-a spus: "Ai auzit de extratereştrii noştri?
Am spus: "Ce?"
El a spus: "Da, avem aici extratereştrii la bază."
I-am spus: "Într-adevăr?"
Apoi, a spus, "Ei bine, da, a fost un accident în vest",
şi au adus extratereştrii şi aparatul lor."
El a folosit cuvântul "aparatul".
Am venit aici la Wright-Patterson pentru evaluare şi posibila exploatare.
Hangar 18, a fost un hangar misterios la Wright Field,
unde avem de fapt un martor ocular care a fost dus la hangarul 18,
locotenent-colonelul Marion Magruder.
Era pilot pe un avion de vânătoare în Corpul Marin al Statelor Unite,
care vedea tehnologia extraterestră, dar mai rău, a văzut extraterestrul viu.
Părea uman, dar capul era mai mare decât a omului,
braţele sale erau mult mai lungi şi se mişca astfel, într-o mişcare mecanică.
Humanoidul comunicat cu Magruder telepatic,
armata şi forţele aeriene, precum şi ramurile superioare ale Pentagonului,
au fost absolut fascinaţi de faptul că aici erau creaturi
care puteau comunica fără a folosi cuvinte.
Astfel au început o serie de experimente în psihocinezie,
proiecţie psihică, proiecţie de gândire.
În cazul în care relatarea lui Magruder este adevărată,
iar militarii americani folosesc extratereştri în viaţă pentru studii ştiinţifice,
unde au avut loc aceste experimente?
A fost la Wright-Patterson? Zona 51?
Sau au fost făcute într-o altă unitate?
Şi dacă da, unde?
Încă mai au loc şi astăzi?
Aici, la vârful estic al insulei, este tot ce rămâne din Montauk Air Force Station.
Iniţial stabilită ca bază navală în 1917, datorită locaţiei sale strategice defensive,
instalaţia Montauk a protejat Coasta de Est de submarine şi bombardiere
timp de câteva decenii, înainte de a fi dezafectată în 1981.
Dar, conform afirmaţiilor mai multor informatori,
un laborator secret ascuns adânc sub bază, ar putea funcţiona în continuare.
Cred că e acoperirea perfectă.
Aveţi o activitate îndoielnică la cel mai înalt nivel,
o staţie a Forţelor Aeriene unde nu se întâmpla nimic cu adevărat,
dar sub pământ, aveţi acest experiment extrem de elaborat, pe multe niveluri subterane.
Fiecare dintre aceşti bărbaţi care au spus povestea,
ei nu spun c-au intrat în bază prin intermediul unei locaţii de vârf.
Toţi ar intra în laboratoarele naţionale Brookhaven
şi vor călători cu un tren pe sub pământ către Montauk.
Deci oamenii care lucrează deasupra solului, nici nu ştiu ce se petrece sub pământ.
Pentru teoreticienii astronauţilor antici,
Montauk, cum ar fi Zona 51 şi Wright-Patterson, rămâne notoriu,
fiind unul dintre locurile în care armata U.S. ar efectua numeroase experimente,
adesea cu ajutorul tehnologiei altei lumi.
Există unii care cred că aceste experimente au implicat chiar subiecţi umani,
ca parte a unui program extrem de controversat de cercetare
cunoscut sub numele de Proiectul Montauk.
Unele dintre poveştile despre ceea ce se întâmpla în Proiectul de la Montauk
se leagă, de fapt, cu ceva despre care ştim cu adevărat că suntem reali,
pentru că am declasificat documente de pe MKUltra.
De vreme ce, MKUltra a fost un program condus de CIA şi armata SUA,
a încercat literalmente să profite de tehnica controlului minţii.
Dar sunt zvonuri că există alte tehnici mai exotice
pe care oamenii le foloseau la Montauk:
influenţând de la distanţă, de exemplu, care este ideea că puteţi folosi în mod eficient
puterea minţii tale pentru a influenţa comportamentul altcuiva.
În mod clar, ar exista o valoare militară imensă în astfel de tehnici,
şi asta, desigur, este exact de ce le-au făcut.
Acestea erau lucruri care erau atât de departe de procesele normale
de gândire ale minţii militare.
It wasn't making better guns, better ammo,
more efficient airplanes.
Acest lucru a fost mult mai mult decât atât.
Ăsta a fost un program care a folosit tot felul de tehnici diferite
pentru a încerca să controleze gândirea umană.
Controlul minţii?
Telecomandă de la distanţă?
Dacă armata americană într-adevăr a crezut,
ca o astfel de putere incredibilă a fost atinsă,
a reuşit să obţină ideea de la extratereştrii?
Poate chiar din tehnologia recuperată după accidentul de la Roswell?
Întrebarea cea mare despre Montauk a fost dintotdeauna,
dacă ei operează cu tehnologiile pe care le aveau de la non-oameni, în mod legitim,
ca un fel de colaborare sau comerţ, pentru ca noi să experimentăm?
Un lucru care se afla la Montauk este aşa numita Catedrală Montauk.
Avea un fel de cabluri sau există o tehnologie extraterestră asociată cu acest scaun
şi care, combinată cu capacităţile psihice înnăscute ale individului,
vă va permite să vă angajaţi în transformarea realităţii într-un fel sau altul.
Subiectul ar sta pe scaun, iar acest scaun ar fi trebuit să se manifeste în realitate fizică.
Incluse în acestea sunt telekinesis, vizualizare de la distanţă.
Unul dintre experimentele pe care le-au folosit la început,
era să se manifeste, să zicem, un pahar sau o minge, ceva simplu, un obiect neînsufleţit.
Oricare ar fi gândirea subiectului, se va manifesta în realitatea fizică.
În cele din urmă, acesta a evoluat în abilităţi psihice sporite.
Ei au susţinut că se pot teleporta de la un loc la altul.
Potrivit multor cercetători şi a teoreticienilor astronauţi antici,
conturile aşa-numitei "Catredala Montauk" şi legătura sa cu controlul minţii
sunt straniu similare cu conturile unui scaun care datează din zilele faraonilor:
tronul lui Ptah.
Ptah era unul dintre cei mai interesanţi zei ai Egiptului antic.
El era zeul în fruntea tuturor celorlalţi zei.
El a creat Pământul. A creat umanitatea.
Spre deosebire de ceilalţi zei, Ptah ar crea lumea cu gândul său.
El a gândi, a simţi şi, prin urmare, a fost creat.
Ptah este portretizat aşezat pe un tron.
Iar acest tron este considerat a fi punctul central din care gândul său
este capabil să manifeste creaţie.
Ceea ce este fascinant despre aceste scene este că acest tron este împănat.
Are pene pentru că zboară.
Este cunoscut că tronul ascensiunii sale.
Când comparăm descrierile scaunului Montauk cu tronul ascensiunii din Ptah,
ridică întrebarea: A fost armata americană implicată
în ingineria inversă o tehnologie extraterestră care a fost folosită cu mii de ani în urmă
în Egiptul Antic?
Ar fi legat legendele despre un zeu egiptean şi tronul său zburător
şi despre raportul unui scaun de control al gândurilor de la bază militară Montauk?
Teoreticienii astronauţilor anticici spun că da
şi sugerează că guvernul S.U.A. nu numai că a lucrat pentru achiziţionarea
şi perfecţionarea tehnologiei extraterestre de zeci de ani,
dar operaţiunile de la Montauk continuă.
Mai mulţi oameni au susţinut c-au făcut parte din aceste experimente de la Montauk.
Ei îşi amintesc şederea într-un scaun special.
Oamenii spun că astăzi există încă activitate în secţiunile subterane ale bazei Montauk.
Aparent, bază militară este abandonată,
dar în estul insulei Long Island, în secret, e în funcţiune?
Şi dacă da, este Montauk parte dintr-o vastă reţea de laboratoare
şi fabrici guvernamentale în care tehnologia extraterestră este recoltată?
Teoreticienii astronauţilor antici insistă ca o astfel de noţiune incredibilă este adevărată
şi că arată o altă instalaţie foarte păzită ca dovadă că tehnologia extraterestră
nu este doar testată, ci că este deja utilizată.
16 decembrie 2017.
După un deceniu de speculaţii în cadrul comunităţii OZN, oficialii de la Pentagon
confirmă existenţa unui proiect de cercetare extrem de secretiv OZN
cunoscut sub numele de Programul de identificare a ameninţărilor
aerospaţiale avansate sau AATIP.
Proiectul a fost finanţat de Congres în 2007, cu ajutorul senatorului Harry Reid din Nevada.
Ce este diferit în privinţa programului AATIP,
este faptul că a implicat o companie privată, Bigelow Aerospace.
Acest lucru n-a fost făcut niciodată înainte.
Guvernul a păstrat întotdeauna toate informaţiile OZN extraterestre,
toate rapoartele sale, complet separat.
Deci, acest lucru este foarte, foarte unic şi foarte diferit de Pro Sign şi Blue Book.
Pentagonul a derulat acest program oficial în perioada 2007- 2012,
deşi există multe motive să credem că programul nu numai că a continuat,
dar că au continuat mai multe programe de acest fel.
Dar de ce ar permite guvernul S.U.A. efectuarea unor astfel de cercetări sensibile
în afara facilităţilor militare sigure?
Potrivit teoreticienilor astronauţilor antici, răspunsul este prea limpede.
De-a lungul anilor, guvernul a realizat, dacă puteţi lua proiecte care le-au dezvoltat
şi le-au mutat din interiorul Pentagonului, transferându-le în industrie, ghici ce ai evitat?
Libertatea de informare.
În interiorul guvernului, militarii, Departamentul Apărării, oamenii de ştiinţă
şi inginerii de acolo sunt susceptibili de Legea privind libertatea informaţiei.
Oamenii pot completa formularul Legii privind libertatea informaţiei
şi pot solicita informaţii despre orice program guvernamental.
Ei bine, companiile private nu sunt susceptibile.
Nu trebuie să respecte Legea privind libertatea informaţiilor.
Astfel, companiile mari de apărare aerospaţială, de exemplu,
îşi pot face propriile cercetări în propriile facilităţi private
şi nu trebuie să vă spună nimic despre asta, dacă nu vor.
Iar când vă uitaţi la scutirile la Legea privind libertatea informaţiilor,
în număr de patru excepţii, se referă la secrete comerciale,
informaţii care aparţin sectorului privat.
Deci, atunci când guvernul a scos câteva programe OZN la Bigelow Aerospace,
ceea ce făceau, inteligent, făcea o analiză mult mai dificilă.
Şi ştim de la Luis Elizondo, manager de program al programului AATIP,
că au primit un număr de cazuri de soc UFO
care au venit în legătură cu armata americană.
Cuvântul pe care îl folosea era "dincolo de tehnologia generaţiei următoare".
Potrivit unor surse din cadrul programului AATIP, guvernul colectează în mod secret materiale...
adesea denumite "metamateriale"... de la locurile de prăbuşire a extratereştrilor
şi apoi le transformă pentru a fi inversate de către furnizorii autorizaţi,
precum cei de la Bigelow Aerospace.
Metamaterialele sunt materiale care au fost combinate în aşa fel încât
rapoartele izotopice ale materialelor nu sunt găsite pe Pământ.
Am lucrat cu unele dintre aceste artefacte.
Le-am aşezat pentru diferite teste.
Nu era nimic neobişnuit cu privire la materialele din care erau fabricate,
dar ele erau stratificate în aşa fel încât a fost nevoie de ceva
pentru a le face în configuraţie.
Şi, de asemenea, ce este interesant, a fost atunci când fragmente
le-am pus sub câmpuri electrice extrem de mari,
au tendinţa de a arăta proprietăţi de propulsie, ceea ce înseamnă că se vor mişca
în direcţii, uneori spre câmp, uneori departe de câmp, care nu era tipic
de lucruri electrostatice standard pe care le-am văzut înainte.
Ce metamateriale vor face ei, care le vor modifica
frecvenţele electromagnetice sau spectrul vizual.
Ele pot îndoi lumina dacă sunt astfel proiectate.
Ele pot schimba proprietăţile acustice.
Şi imaginaţia are limite.
Deci, ei pot face aproape orice.
Este folosirea crescândă a agenţiilor externe şi a furnizorilor,
pentru a lansa anchetatorii OZN şi teoreticienii astronauţilor antici?
Şi dacă da, înseamnă că locurile cu faimă de top secret, cum ar fi zona 51
şi presupusa reţea subterană de laboratoare ascunse
şi instalaţii militare, vor fi în curând depăşite?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că nu, dar ei insistă că, în caz contrar,
există acum mai multe locuri guvernamentale angajate în cercetarea extraterestră
că niciodată şi că această cercetare nu mai este limitată la zone din Statele Unite
sau chiar pe Pământ.
Forţele aeriene din S.U.A. anunţă că SpaceX,
o companie aerospaţială condusă de miliardarul CEO Elon Musk,
este acum acceptabilă să participe la lansarea sateliţilor militari.
Anunţul îi determină pe mulţi să speculeze dacă SpaceX ar putea fi contractat în viitor
pentru proiecte spaţiale militare suplimentare, poate chiar mai ascunse.
În 2015, SpaceX... este o corporaţie privată, desigur...
a fost certificată de guvernul S.U.A. pentru securitatea naţionale, de lansări în spaţiu
Asta înseamnal cum că o altă companie privată
este autorizată să pună încărcături utile pe orbită.
Asta înseamnă că toată operaţiunea lor se scurge
sub umbrelă întunecată a securităţii naţionale.
Este posibil că întreprinderile private, cum ar fi SpaceX, Bigelow Aerospace şi alţii,
să vină cu o metodă de a face viabilă din punct de vedere economic colonizarea lui Marte.
Timp de decenii... de când primii sateliţi
au început să trimită date despre aşa-numita "Planeta roşie"...
Marte a fost punctul central de examinare intensă a teoreticienilor astronauţilor antici.
Arată imagini ale structurilor... sculpturi şi alte anomalii ciudate
că dovezi ca Marte era... şi ar putea fi... un centru de activitate extraterestră.
Este posibil ca guvernul american, împreună cu alte naţiuni,
să aibă dovada că o astfel de noţiune îndrăzneaţă este adevărată?
Poate acesta ar fi motivul pentru care misiunile pe Marte bazate pe oameni
nu sunt conduse de guverne finanţate de la bugetul public,
ci de o serie de corporaţii cu finanţare privată, cu planuri aparent disparate?
Sunt foarte familiarizat cu această tehnică şi este unul dintre modurile
în care protejezi informaţii clasificate şi secrete importante.
Puteţi avea un proiect extrem de clasificat, dar în mod eficient, este rupt în părţi mici.
Toată lumea lucrează la o bucată din ea.
Nimeni nu ştie în mod necesar ce face persoana de lângă ei
şi foarte puţini oameni au imaginea de ansamblu.
Este o lume pe care am condus-o, timp de 21 de ani la Ministerul Apărării.
Este chiar posibil ca cineva să lucreze la tehnologia extraterestră şi să nu-l cunoască.
Suntem la vârful unei realităţi noi de tehnologie super-avansata,
care ne va vedea colonizând Luna, Marte, cine călătoreşte în spaţiu.
Acesta este un capitol care se deschide în afacerile umane
care au început încă din 1947 cu prăbuşirea din Roswell,
după care armata americană a început să ne pregătească pentru o viaţă
în care trăim cu extratereştri, atât pe Pământ, cât şi în spa?iu.
Sunt eforturile guvernului SUA de a examina şi de a folosi extratereştrii
şi tehnologia lor într-adevăr pe pragul unei noi epoci îndrăzneţe?
Unul în cazul în care locuri ca Zona 51, Wright-Patterson, Montauk şi chiar Marte
vor face parte dintr-o reţea mai mare şi mai puternică?
Unul care va facilita călătoria anticipată a omenirii către stele?
Teoreticienii astronauţilor antici cred că există forţe în guvern
care insistă asupra faptului că nu suntem încă pregătiţi să avem răspunsurile
şi că adevărul trebuie să rămână ascuns, în spatele gardurilor electrice
şi a camerelor de securitate, în spatele gardurilor electrice şi camerelor de securitate
şi protejat la fel de noţiunea că ceea ce vedem cu ochii noştri, n-ar putea fi adevărat.
Traducerea şi sincronizarea mico