Traducere și adaptare: Bică2020
Povestitorul: O alianță secretă, ascunsă vederii.
S-a făcut un târg?
Cred că nu avem întreaga imagine.
Povestitorul: Misiuni spațiale comune,
cu agende nedezvăluite.
De ce nu avem
o fotografie HD bună, de calitate
cu ceea ce este turnul acela mare? De ce?
Povestitorul: Au colaborat Statele Unite și Rusia
încă de la începutul
cursei spațiale...?
Atât Rusia, cât și SUA știu
despre cum funcționează tehnologia extraterestră.
Povestitorul: ...în pregătirea unei întâlniri
cu ființe extraterestre, în sfârșit?
Cooperarea este singura cale
prin care am putea realiza, de fapt, un fel
de apărare reciprocă a planetei Pământ.
♪ ♪
Povestitorul: Seul, Coreea de Sud.
26 martie, 2012.
Liderii a peste 50 de națiuni se adună
pentru Summit-ul de securitate nucleară,
o conferință de două zile, pentru a discuta probleme
referitoare la proliferarea și depozitarea armelor nucleare.
În timpul unei ședințe foto
cu președintele american Barack Obama
și președintele rus Dmitry Medvedev,
care avea să fie în curând înlocuit
de prim-ministrul Vladimir Putin,
cei doi lideri
au o conversație off-record
care ridică mai mult decât câteva sprâncene.
Însă au fost înregistrate mai multe comentarii intrigante,
care nu s-au filmat,
în care președintele Obama i-a spus lui Medvedev:
„Este important pentru el să-mi ofere spațiu”.
Și la care Medvedev a răspuns:
„Am înțeles mesajul dumneavoastră despre spațiu”.
Revelația a fost extraordinară.
Citatul președintelui Obama a fost:
„Este important pentru el să-mi ofere spațiu”.
Ce a însemnat asta?
Unii oameni cred că înseamnă pur și simplu spațiu pentru respirație,
spațiu pentru a opera,
spațiu de manevră politică.
Mai există însă o interpretare
care sugerează ce a vrut să spună de fapt.
„Este important pentru el să-mi ofere spațiu”.
Spațiul cosmic.
De fiecare dată când guvernele discută despre spațiu,
când îi auziți vorbind despre explorarea spațială,
aveți încredere în mine,
realitatea implicită și nerostită din spatele acestui lucru,
este prezența extraterestră.
Este posibil ca Rusia și America,
în unele aspecte ale problemei spațiului
și poate și în chestiunea referitoare la existența ființelor extraterestre,
poate că, până la urmă, lucrează împreună.
Povestitorul: Este oare posibil chiar,
ca și între doi dintre cei mai puternici
rivali politici ai lumii,
să existe o înțelegere secretă,
una bazată pe trecutul dar și pe viitorul
rol spațial al Americii și al Rusiei?
Teoreticienii astronauților antici spun că da,
și de asemenea, ei cred că această înțelegere secretă
se extinde prin numeroase experiențe
care implică un contact extraterestru.
Drept dovadă,
este prezentată o întâmplare care a avut loc
la doar câteva luni de la acum celebrul schimb de replici între Medvedev
și Barack Obama.
Pe 7 decembrie 2012,
după ce a acordat un interviu în primetime pe o rețea din Moscova,
Medvedev a făcut observații în afara scenei
care păreau să recunoască deschis
existența extratereștrilor
și eforturile guvernului rus
de a menține această existență în secret.
(rusă)
Povestitorul: Deși majoritatea jurnaliștilor din sală
credeau că observațiile președintelui rus
au fost făcute în glumă,
alții nu au fost atât de siguri.
Aceasta este una dintre cele mai dramatice declarații
care emană din Rusia, deci este fascinantă.
Dimitry Medvedev a spus: „Când devii președinte al Rusiei”,
"ți se oferă informații despre extratereștrii din țara noastră
și despre grupurile care îi monitorizează."
În tot acest timp, chipul său a avut cu expresie foarte serioasă.
Aici este filmat în timp ce spunea
că există o cooperare guvernamentală secretă
care are loc în fundal,
care are cele mai înalte niveluri de clasificare,
pentru monitorizarea extratereștrilor
care ne vizitează planeta.
Uită de toate diferențele.
Uită de ideologii.
La cel mai înalt nivel,
cele două națiuni colaborează.
După al doilea război mondial,
au fost o serie de întâlniri OZN,
întâlniri foarte importante,
ceea ce a dat un impuls cooperării comune între națiunile noastre.
Povestitorul: Cooperare comună?
Chiar și în deceniile pline de tensiune ale Războiului Rece?
Teoreticienii astronauților antici cred
nu numai că există o astfel de relație secretă,
dar că aceasta a început cu câteva decenii în urmă
ca urmare a ceea ce cred ei
a fi prima întâlnire documentată de OZN a Uniunii Sovietice,
eveniment la care se referă în mod obișnuit
drept Roswell-ul rusesc.
Sudul Rusiei.
19 iunie 1948.
La o instalație militară sovietică îndepărtată
cunoscută sub numele de Kapustin Yar,
un obiect zburător neidentificat
este detectat deasupra bazei.
Urme ciudate au fost văzute pe radar.
Ceva a fost urmărit
executând manevre la viteze extraordinare.
Și un avion de luptă rus a fost trimis să-l intercepteze.
Pilotul a văzut
un obiect argintiu, în formă de trabuc
și i s-a ordonat: „Trage în chestia asta.
Este într-un spațiu aerian militar restricționat".
OZN-ul a tras cu un fel de armă de energie direcționată,
o rază a morții.
Dar înainte ca aparatul rusesc să fie doborât,
a reușit să lanseze o rachetă
și să doboare OZN-ul.
Unii oameni au speculat
că acesta a fost momentul în care rușii au aflat
despre extratereștri.
Conform miturilor și legendelor,
la Kapustin Yar, au fost recuperate corpuri,
au recuperat nava spațială în sine,
și a fost ținută acolo pentru studii și inginerie inversă.
Ni se spune că există
o instalație subterană sub Kapustin Yar,
similară, probabil, facilităților de aici din State,
unde s-ar putea efectua o examinare completă
pe piloții acestor ambarcațiuni.
Povestitorul: Pentru teoreticienii și cercetătorii anticilor astronauți,
ceea ce face ca povestea Kapustin Yar să fie cu atât mai semnificativă,
este că a apărut la un an
de la infamul incident Roswell,
în care se presupune că un OZN s-a prăbușit în deșertul New Mexico
ândva în iunie 1947.
Incidentul a avut loc în apropierea uneia dintre puținele unități militare din lume
care avea arme nucleare active.
Aceasta era unitatea de bombardament Roswell 509,
unde erau desfășurate arme nucleare.
În mod similar, în Uniunea Sovietică,
în locuri precum Kapustin Yar,
au fost raportate activități semnificative de OZN,
lupte, bătălii,
la fel ca în Statele Unite.
Și, personal, eu cred
că extratereștrii au avut un interes puternic
pentru tehnologiile nucleare care se dezvoltau atunci
pe planeta Pământ,
iar acesta este exact motivul pentru care au fost acolo.
Povestitorul: S-ar putea oare ca atât incidentul Kapustin Yar,
cât și incidentul Roswell să fi fost încercări
ale extratereștrilor
de a lua contact cu civilizația umană
din cauza dezvoltării de către aceștia a armelor nucleare tocmai în acea perioadă?
Dar, dacă un astfel de contact a avut loc,
a semnalat o eră a cooperării secrete
între cele două mari superputeri ale lumii
sau a declanșat doar
un grad mai mare de rivalitate și concurență?
În Roswell, ai avut accidentul.
Aveai trupurile extraterestre recuperate, dar extratereștrii
dar extratereștrii erau morți. Nu exista nicio posibilitate de a comunica cu ei,
pentru că fuseseră uciși.
Deci am avut tehnologia,
dar probabil că nu a existat și o idee foarte bună
despre cum să începem ingineria inversă.
Întrucât la Kapustin Yar, după cum povestește,
nu numai că au recuperat nava spațială în sine
dar, se pare, a existat
cel puțin un supraviețuitor al incidentului.
Deci, ce ar fi putut afla rușii
de la entitatea biologică extraterestră,
iar noi nu am fi putut să învățăm din incidentul de la Roswell?
De ce rușii au fost primii în spațiu?
Cum au reușit să construiască Sputnik 1
și cum l-au trimis pe Yuri Gagarin pe orbită
lăsându-i pe americani în urmă?
Pentru că, pe hârtie, ai crede că guvernul Statelor Unite
ar fi trebuit să câștige acea cursă, dar nu au făcut-o.
Dacă rușii au capturat extratereștri în viață,
poate au aflat ceva din ceea ce s-a întâmplat
la Kapustin Yar, care le-a dat avantaje în cursa spațială.
Povestitorul: Este posibil ca Uniunea Sovietică
să obțină un avantaj strategic în așa-numita cursă spațială,
datorită ajutorului primit de la un vizitator extraterestru?
Dar dacă da,
atunci cum i-au ajuns din urmă Statele Unite
atât de repede și... unii ar spune chiar că... i-au depășit,
fiind primii care au trimis oameni pe Lună?
În ceea ce îi privește, teoreticienii astronauților antici,
susțn că răspunsurile sunt ușor de obținut,
nu prin examinarea declarațiilor publice făcute de cele două națiuni,
ci prin ceea ce au făcut împreună...
în secret.
Povestitorul: 17 iulie 1975.
Bărbat (prin radio): Moscova este adusă la andocare.
Houston este dus la andocare. Depinde de voi, băieți!
Povestitorul: Deasupra Pământului,
un modul american de serviciu, Apollo, se cuplează
cu omologul său sovietic,
Soyuz 19.
Câteva ore mai târziu, cei doi comandanți ai misiunii,
Thomas Stafford și Alexey Leonov,
dau mâna prin trapa deschisă,
prima strângere de mână internațională
care a avut loc în spațiu.
Misiunea istorică,
cunoscută oficial drept „Proiectul de testare Apollo-Soyuz”,
a marcat sfârșitul cursei spațiale
care a început în 1957, când sovieticii au lansat satelitul Sputnik,
și a continuat într-o nouă eră, de colaborare deschisă în spațiu,
dintre Statele Unite și Uniunea Sovietică.
Misiunea Apollo-Soyuz din 1975
a fost în sine o expresie a cooperării celor două națiuni.
Vine destinderea.
Speranțe pentru cooperare.
Speranțe pentru explorarea spațială viitoare.
Prietenie.
Povestitorul: În timp ce Apollo-Soyuz a fost prima demonstrație publică
a cooperării americano-sovietice în spațiu,
au fost mulți care au crezut că acea colaborare
a început cu zeci de ani înainte, în urma a două evenimente separate
care a implicat vizite extraterestre:
una în Roswell, New Mexico,
cealaltă, cunoscută sub numele de Kapustin Yar,
care s-a întâmplat în apropierea orașului Znamensk,
în regiunea de vest a fostei Uniuni Sovietice.
Există un argument care sugerează
că misiunea Apollo-Soyuz
a fost de fapt un fel de dezvăluire blândă.
Aflarea poveștii acolo, într-un mod liniștit,
astfel încât să nu mai existe o mare revelație, o bombă, mai târziu.
Povestitorul: Moscova.
Julie 1965.
Cu exact un deceniu înainte de misiunea istorică Apollo-Soyuz,
oamenii de știință de la Institutul Astronomic Sternberg analizează
o serie de 25 de fotografii ale Lunii
transmise de sonda sovietică automată, Zond 3.
Imaginile, realizate la aproximativ 7.000 de mile distanță
de suprafața lunară,
sunt de o clitate fără precedent
și oferă prima vedere clară
asupra părții îndepărtate a Lunii.
În anii care au urmat misiunii Zond 3,
cercetătorii au susținut că cele 25 de fotografii
arată structuri de pe Lună
care nu au apărut în mod natural.
Au existat anomalii clare
care au fost văzute pe camera foto pentru prima dată.
Una era un fel de cupolă uriașă
care părea să aibă o structură ca din sticlă în vârf,
care fusese spulberată și fărâmată.
Și într-o altă imagine, se afla un turn înalt de 20 de mile,
care era clar vizibil pe fotografiile publicate.
Cunoscând secretomania sovieticilor din această perioadă,
este foarte posibil să aibă și alte imagini
care ar putea dezvălui ce sunt aceste structuri.
De ce nu avem și noi, oare, o fotografie HD de bună calitate
a acelui imens turn, sau ce-o fi el,
ca cea făcută de sonda Zond 3 în 1965?
De ce?
Aceste imagini sunt și acum clasificate în Rusia,
așa cum erau în Uniunea Sovietică.
Aparent, aproximativ 25 de poze au fost transferate către NASA.
Nu știu cum.
A fost o operațiune CIA,
sau a fost efectiv un transfer de informații,
ceea ce vă arată din nou nivelul
de cooperare între guvernele noastre?
Ceva clasificat în Rusia
este disponibil în mod deschis în Statele Unite?
Povestitorul: Au descoperit rușii dovezi
ale structurilor artificiale de pe Lună
cu patru ani înainte ca astronauții americani să ajungă acolo?
Și dacă da,
au comunicat în secret descoperirile lor
pentru a ajuta la întocmirea planurilor NASA
pentru prima misiune cu echipaj la bord pe Lună?
Teoreticieni astronauților antici
cred că un astfel de concept temerar poate fi adevărat
și mai sugerează, de asemenea,
că în timp ce Statele Unite au devenit ulterior concentrate
pe lansarea programului navetelor spațiale,
rușii au călătorit și mai adânc în spațiu
în căutarea unor dovezi suplimentare ale activității extraterestre
în sistemul nostru solar.
Cosmodromul Baikonur.
Julie 1988.
Uniunea Sovietică lansează două sonde spațiale,
fiecare fiind programată să fotografieze satelitul Phobos,
unul dintre cei doi sateliți ai planetei Marte.
Deși prima sondă nu reușește să-și atingă ținta,
cea de a doua misiune se dovedește mai reușită.
Numită Phobos 2, sonda folosește camere sofisticate
și lasere cu infraroșu pentru a colecta și transmite fotografii și date
despre atmosfera și suprafața lunii marțiene.
În etapa finală a misiunii sale,
sonda încearcă o asolizare pe suprafața lunii marțiene.
Deodată, fără niciun avertisment,
sonda nu mai transmite nimic...
dar nu până când nu transmite o ultimă fotografie incredibilă.
Pe măsură ce se apropie de Phobos vedem un ultim cadru,
cu ceva ce pare să urce.
Ceva ce pare a fi un fel de fascicul laser,
sau un tip de obiect, provenit de la Phobos
și care dezactivează satelitul.
Și o umbră foarte mare în formă de trabuc,
care seamănă cu o navă mare,
care se ridică de la suprafață.
Au fost membri ai Academiei Sovietice de Științe
și ai cosmonauților, precum Marina Popovici,
care au ieșit imediat și au spus că rapoartele
rapoartele din Uniunea Sovietică
indicau că Phobos 2 fusese doborât.
Povestitorul: Ce s-a întâmplat cu sonda spațială Phobos 2?
A fotografiat într-adevăr o ambarcațiune extraterestră?
Teoreticienii astronauților antici spun că da
și indică o altă misiune pe Marte,
efectuată aproape un deceniu mai târziu,
ca dovadă a unei prezențe extraterestre pe Fobos.
În 1998, Mars Global Surveyor de la NASA
a luat imagini cu Phobos...
dezvăluind un monolit
în lungime de 279 de picioare (83,5 m).
Instantaneu, teoreticieni astronauților antici și alții
au făcut legătura între acest lucru și ceea ce au descoperit sovieticii
în anii '80
i au emis ipoteza că poate există
un dispozitiv extraterestru care funcționează pe Marte,
care încearcă să ne împiedice să descoperim secretele lui Phobos.
Acum avem o situație în care atât Rusia, cât și SUA
știu despre acest lucru.
Și poate nu este vorba doar de artefacte
și civilizații antice,
ci de tehnologie extraterestră funcțională.
Povestitorul: Au fost și alte forțe mondiale
care au direcționat atât programele spațiale din SUA, cât și cele sovietice
în efortul de a încuraja cooperarea pașnică
între cei doi mari adversari nucleari ai lumii?
Deși o idee atât de îndepărtată pare absurdă,
există mulți care cred că
nu numai că a avut loc un contact extraterestru,
ci că s-a întâmplat acum zeci de ani,
și că un astfel de incident a implicat o serie
de comunicări secrete de top între un om de știință rus
și ceea el ce credea că erau strămoșii săi extratereștri.
Povestitorul: Kaluga, Russia.
Mai 1903.
Puțin cunoscutul profesor rus
Konstantin Tsiolkovski, publică o lucrare de referință
pentru știința rachetelor, intitulată
„Explorarea spațiului cosmic prin mijlocirea rachetelor”.
Într-o vreme în care frații Wright
încă lucrau la realizarea primului zbor cu motor,
Tsiolkovski scrie despre concepte inovatoare
pentru explorarea spațiului, inclusiv despre ceea ce el numește
„ecuația rachetei ideale”
o formulă care calculează viteza necesară
pentru ridicarea unui corp în spațiul cosmic.
Incredibil, dar teoriile sale s-au dovedit esențiale
pentru a ajuta Uniunea Sovietică să lanseze pe orbită primul obiect creat de om,
aproape 50 de ani mai târziu.
Konstantin Tsiolkovski nu a fost
un om de știință instruit clasic,
ci a fost profesor de matematică în gimnaziu.
Dar el era atât de doritor să ajungă în spațiu,
încât a creat știința rachetelor și matematica necesară
la începutul anilor 1900, care a dus la crearea primului lucru fabricat de om
care a fost lansat în spațiu, Sputnik.
Pentru a pune în perspectivă
cât de influentă a fost opera lui Tsiolkovski,
aceasta este munca de bază
pe care toată lumea a trebuit să o folosească mai târziu.
Von Braun a folosit-o în timpul cercetărilor sale în domeniul rachetelor
iar cea mai mare parte a lumii vede ecuația lui Tsiolkovski aplicabilă la rachete
ca începutul științei rachetelor moderne.
De unde a primit ideile acelea?
De unde provin cunoștințele sale?
Ideile lui despre spațiu
și civilizațiile care îl populează au fost incredibile,
iar el a subliniat că, atunci când oamenii
vor merge în spațiul exterior,
vom deveni ca și celelalte civilizații extraterestre.
Povestitorul: Civilizații extraterestre?
Cum a putut un profesor de matematică,
care a crescut într-un sat mic din estul Rusiei
să creadă că
în univers există și alte ființe inteligente...
și că destinul omenirii a fost
să li se alăture în cosmos?
Răspunsul este simplu.
Konstantin Tsiolkovski,
ca alte milioane de ruși din zilele lui,
a aderat la o filozofie cunoscută sub numele de cosmism,
care a promovat ideea că umanitatea
are o legătură străveche cu ființele extraterestre.
Cosmismul rusesc a început pe la mijlocul și spre sfârșitul secolului XIX.
În cadrul tradițiilor cosmismului, sunt mulți care cred
că originile noastre sunt de fapt de natură estraterestră,
adică civilizația umană
este un transplant extraterestru,
și că, mergând în spațiu,
ne întoarcem de fapt acasă.
Din această perspectivă,
teoria cosmistă se aseamănă foarte mult
cu teoria astronautului antic,
aceea în care ființele umane se străduiesc
să se reconecteze cu acești zei străvechi,
prin eforturi precum crearea unui program spațial mai avansat.
Povestitorul: Ce i-a făcut pe Tsiolkovski și pe alții ca el
să fie atât de siguri că există extratereștri
și că voiajul spațial este cheia ca oamenii să se reconecteze
cu aceste ființe din alte lumi?
Pentru răspuns, teoreticienii astronauților antici au indicat
scrierile lui Tsiolkovski,
în care a descris
ființe extraterestre care trimiteau mesaje
și informații, de la stele, către omenire.
A mai scris că el însuși a primit
o serie de comunicări interplanetare.
Tsiolkovski a experimentat
observații extraordinare în viața sa.
Una dintre ele a fost în 1889.
Se uita la cer
și, dintr-o dată, văzu un nor perfect
în formă de cruce cu patru vârfuri
care zbura pe deasupra lui.
De asemenea, a simțit
că primește mesaje telepatice
de la, extratereștri.
Asta ne face să ne gândim dacă nu era cumva, într-adevăr, în contact
cu inteligențe din spațiu?
I-au călăuzit mâna?
Au furnizat ei această ecuație?
Unele dintre modelele sale,
imaginate după felul în care ar arăta o navă spațială,
sunt foarte asemănătoare
cu descrierile diferitelor OZN-uri,
având o formă alungită, de țigară.
A fost el, de fapt, în comunicare
cu ființele care pilotează aceste nave?
Este o viziune pe care el a arătat cum se manipulează
Este o viziune care i-a dezvăluit cum se manevrează și pilotează aceste vehicule,
și de aceea a fost capabil să vină cu o reprezentare
atât de precisă pentru acel model?
Povestitorul: Pentru mulți teoreticieni ai astronauților antici,
cosmismul pe care l-a îmbrățișat și l-a răspândit Rusia,
ar putea să explice de ce reacția Uniunii Sovietice
la incidentul OZN de la Kapustin Yar
a fost, probabil, mult diferită
de reacția militarilor americani la incidentul Roswell.
Statele Unite s-au apropiat în cursa spațială cu ochii ațintiți
spre atingerea superiorității științifice și tehnologice.
Uniunea Sovietică părea mai puțin concentrată pe obiectivele tehnologice,
cum ar fi aterizarea unui om pe Lună
și mai interesată să folosească călătoriile în spațiu
ca mijloc de realizare
a unui fel de destin extraterestru.
Deci, cursa spațială a fost într-adevăr
o acoperire pentru crearea de noi tehnologii
în industria noastră de apărare.
Pentru a construi rachete capabile să plaseze cantități mari
de materiale în spațiu, să pună un satelit pe orbită.
Toate aceste lucruri au necesitat dezvoltarea tehnologiilor
care au permis lansarea de sateliți spion,
care au permis plasarea sateliților de comunicații.
Au permis apariția rachetelor balistice intercontinentale.
Rușii au fost primii
care au promovat această idee
de unitate între spațiul exterior
și oamenii de pe Pământ.
Tsiolkovski știa că există
alte civilizații în spațiul exterior
și voia să le întâlnească.
El a sădit în mintea oamenilor semințele
care au ajutat la dezvoltarea rachetelor
și a tehnologiei spațiale în Uniunea Sovietică.
Poate cosmismul
și apoi succesele rusești
cu Sputnik și Yuri Gagarin
i-au făcut pe americani să realizeze că avem nevoie de ei.
Rușii pot face lucruri pe care noi nu le putem face.
Au o perspectivă filosofică în acest sens,
care le oferă un avantaj inerent.
Și poate că într-o situație ca asta,
fiecare parte aduce ceva pe masă.
Povestitorul: Ar putea fi posibil ca atunci când
sovieticii au lansat Sputnik,
să nu fi fost doar un spectacol de superioritate științifică
sau de putere militară,
ci o încercare de contact direct
cu ființele extraterestre?
Și, dacă e așa, ar fi putut asta ca Statele Unite să fie motivate
ca să lucreze mai strâns cu ei,
și, în cele din urmă, să li se asocieze?
Poate alte indicii pot fi găsite
examinând ce s-a întâmplat
cu programele spațiale americane și sovietice
după ce Uniunea Sovietică s-a prăbușit.
Povestitorul: Moscova.
Ziua de Crăciun, 1991.
Acum îmi închei activitatea
de președinte al URSS.
Povestitorul: Într-unul dintre cele mai semnificative evenimente
ale secolului XX,
președintele sovietic, Mihail Gorbaciov,
își anunță demisia.
Cu doar cinci zile înainte de a împlini 70 de ani,
Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste
este oficial dizolvată.
Uniunea Sovietică s-a prăbușit în 1989, 1990, 1991,
și s-a divizat în republicile sale constitutive.
Rusia, la acea vreme din anii 90, era un iad.
Au existat conflicte etnice
la granițele Federației Ruse,
nivelul de criminalitate era incredibil de ridicat,
se năștea Mafia Rusă.
Povestitorul: Deși multe probleme
au afectat fosta Uniune Sovietică,
programul lor spațial nu a avut de suferit.
Stația spațială orbitantă Mir a fost considerată un succes uriaș,
care a fost adesea în contrast puternic
cu programul Shuttle, afectat de tragedii, al Statelor Unite.
Acest contrast a fost atât de puternic, de fapt,
încât atunci când programul Shuttle s-a încheiat liniștit în 2011,
Statele Unite au suspendat propriul său program spațial
în favoarea trimiterii astronauților săi
până la Stația Spațială Internațională ca pasageri
la bordul navei spațiale rusești Soyuz.
Se pare că SUA au cedat rușilor
controlul spațiului,
cu siguranță în ceea ce privește misiunile cu echipaj.
Dar este bizar.
Pentru un motiv oarecare,
rușii, în ciuda tuturor problemelor lor,
par a fi înaintea SUA, în anumite privințe,
atunci când vine vorba despre spațiu.
Un exemplu în care S.U.A.
pare să fi cedat controlul,
sau unde, cu siguranță, au cedat rușilor
poziția de lider în spațiu,
este Stația Spațială Internațională,
unde acum, astronauții americani nu pot ajunge
fără să se urce în rachetele rusești.
Povestitorul: Pentru teoreticienii astronauților antici,
parteneriatul dintre cele două
programe spațiale rivale a fost pur și simplu admiterea
faptului care a avut deja loc în secret, de zeci de ani.
De asemenea, s-a dovedit că atât programele spațiale din S.U.A.
cât și cele rusești
vor continua să lucreze împreună
în interesul continuării obiectivului
de contact extraterestru.
Dar de această dată a existat o diferență:
Rusia era acum controlată în mare măsură
de oligarhi cu buzunare adânci
și condusă de autocrați precum Vladimir Putin.
Erau feriți de orice fel de control public
care ar fi putut forța divulgarea completă
despre ceea ce făceau în spațiul exterior.
Dacă există întâlniri între ființe extraterestre și oameni
care au loc în spațiu sau pe o orbită joasă a Pământului,
rușii ar putea aduce informația
pe care apoi să o împărtășească cu noi.
Există un anumit nivel de secretizare
care este foarte diferit în Rusia
față de Statele Unite.
Deci, s-ar putea ca informațiile cele mai sensibile
să fie gestionate de partea rusă,
astfel încât să existe ceritudinea că acestea nu sunt date publicității
și nu sunt comentate de cetățeni
din diferite țări.
Povestitorul: Dar, în timp ce informațiile
care provin din Rusia sunt acum sub control strict,
nu s-ar putea spune același lucru pentru perioada
în care Uniunea Sovietică a implodat.
Și în această scurtă perioadă,
istoria întâlnirilor extraterestre ale Rusiei
a fost în întregime expusă.
În zilele decăderii Uniunii Sovietice,
o mulțime de documente interesante
referitoare la OZN-uri, au fost declasificate.
De exemplu, KGB, așa-numitul Fișier albastru,
cu 124 de pagini de informații
despre cazurile OZN, a venit de la... KGB.
A fost declasificat.
Știm că majoritatea documentelor țin de
programul SETKA,
programul sovietic oficial, de top, strict secret dedicat OZN,
care a existat timp de 13 ani, din ’78 până în 1991
și cu toate că majoritatea acestor cazuri nu sunt nici acum disponibile,
totuși sunt și unele despre care știm,
pe care le-am studiat, care sunt suficient de bulversante,
încât să rămâi uimit să vezi ce au descoperit,
dar și la ceea ce ar putea fi pus la păstrare.
Povestitorul: Dacă Statele Unite
și Uniunea Sovietică au experimentat separat, timp de decenii,
contactul extraterestru,
dar își împărtășeau în secret experiențele
și informațiile între ele,
care este agenda lor finală?
În ceea ce îi privește, teoreticienii astronauților antici
susțin că răspunsurile pot fi găsite
în cercetările dezvăluite recent de ruși,
cercetări destinate să schimbe corpul uman,
pentru a-l pregăti să călătorească în galaxie.
Povestitorul: Voronej, Rusia.
27 septembrie, 1989.
Un grup de copii care se joacă într-un parc
sunt martorii apariției unei sfere strălucitoare pe cer, care se transformă
într-o ambarcațiune în formă de disc și aterizează în apropiere.
Ei văd că ființele ciudate care ies din navă,
ființe care nu par a fi umane.
În zilele de după întâlnire,
încă 30 de martori oculari își coroborează relatarea.
Mulți oameni au fost acolo și au observat-o,
copii, precum și adulți.
Observatorii au urmărit deschiderea unei trape
prin care au ieșit două ființe,
una foarte înaltă și una de dimensiuni modeste.
Cel înalt era descris ca o ființă având, mai degrabă, un aspect mecanic,
dar care, după estimările martorilor,
avea o înălțime de la nouă până la 12 metri.
Cel mic părea un robot.
S-a remarcat că ambii aveau capetele foarte mici.
Au început să se deplaseze prin parc.
Oamenii au reacționat.
Un raport descria un băiat în stare de șoc...
cel mai înalt, a îndreptat un aparat către băiat
și l-a înțepenit.
El a fost reactivat, ca să zicem așa, înainte de decolare.
Acesta este unul dintre acele cazuri
în care există foarte mulți martori
care au fost intervievați
și s-au dovedit a fi, cu toții, sinceri.
Cu toții, au văzut ceva.
Unii dintre martori, siguri pe ei, au descris aceste lucruri
ca fiind artificiale și mecanice.
Ei bine, noi înșine tindem să ne ducem către acceași direcție.
Ne vom transforma noi înșine în ființe sintetice în viitor?
Iar răspunsul este: sigur că există această posibilitate.
În această direcție par să meargă lucrurile.
Povestitorul: Dacă există ființe extraterestre
care vizitează Pământul,
este oare posibil ca acestea să nu fie ca noi, biologice,
ci să adopte corpuri sintetice,
mai potrivite pentru călătoria cosmică?
Și dacă este așa, ar putea fi forțată
umanitatea să facă la fel
pentru a călători în spațiul îndepărtat?
Mulți oameni de știință cred că așa este,
iar în Rusia există o mișcare din ce în ce mai puternică
pentru a se realiza primii pași
ai acestei transformări.
♪ ♪
Moscova.
Februarie 2012.
Miliardarul rus Dmitry Itskov reunește
peste 50 de oameni de știință de frunte, pentru a discuta despre ceea ce crede el
că este următorul pas în evoluția umană,
nemurirea.
Prin proiectul său ambițios,
numit Inițiativa 2045,
Itskov speră să creeze tehnologia
care să încarce, în final, creierul uman
într-un computer, până în anul 2045.
Inițiativa 2045, este într-adevăr un apel
de a reuni mințile oamenilor de știință, pentru a rezolva, în esență,
problema digitalizării unei ființe umane.
Și în acest caz, să îl puteți descărca.
L-ați putea transfera în altă sursă.
I-ați putea permite să meargă în spațiu.
Ei vor să-l facă pe om nemuritor,
ființa care ar putea explora cele mai îndepărtate zone ale universului.
Pentru mine, aceasta se leagă exact
de ceea ce au vorbit rușii,
filozofii și oamenii de știință,
la începutul secolului XX,
cosmismul rus.
În aceasta, auzim ecouri ale viziunii lui Tsiolkovski.
Ne-a spus că a fost în contact
cu ființe extraterestre.
El a menționat în mod special că acestea sunt,
de fapt, ființe de lumină.
Deci, este posibil ca ceea ce facem noi
să fie conform cu viziunea lui,
și că, dacă creăm oameni avatar,
atunci suntem, de fapt, pe cale de a-i recrea pe extratereștrii
care s-au conectat inițial cu el?
Cine poate să știe dacă rușii ar putea realiza, de fapt,
această Inițiativă 2045,
sau doar se gândesc la asta.
Și nu par să fie deranjați de planificarea procesului.
Statele Unite, pe de altă parte,
nici măcar nu ar lua în considerare o astfel de idee.
Să facă experimente pe un om,
să facă un transplant de creier într-un robot,
probabil va avea nevoie de multe aprobări și de mult timp
pentru ca cineva să se apuce de asta.
Dar ar la fel dacă ai fi în Rusia?
Sistemul lor de guvernare este puțin diferit
și ar putea face astfel de experimente
mai ușor decât Statele Unite.
În SUA și în Occident,
este, poate,
o cale lungă și grea pentru a convinge oamenii
că aceste lucruri trebuie făcute.
Poate că nu îi vom convinge niciodată.
Dar în Rusia, prin cosmism,
prin transumanism,
așa cum le practică rușii,
încerci să faci lucruri
în care rușii cred deja și spre care aspiră.
Un avantaj real pentru SUA
este de a-i face pe ruși partenerii noștri.
Povestitorul: Este oare posibil ca umanitatea,
condusă de Statele Unite și Rusia,
să fie pregătită să facă pași îndrăzneți în spațiul profund?
Dacă da,
este această escaladare limitată la călătoriile în spațiu,
sau poate include și ceva de genul
unei forțe spațiale militare?
Povestitorul: Casa Albă.
18 iunie, 2018.
În cadrul unei reuniuni a Consiliului Spațial Național,
președintele Donald J. Trump face apel la Pentagon
să dezvolte o a șasea ramură a armatei Statelor Unite,
o forță spațială.
Sunt aici,
la Departamentul Apărării și Pentagon,
pentru anunța crearea unei forțe spațiale,
a șasea ramură a forțelor armate.
Aceasta este o declarație importantă.
Povestitorul: Veștile uimitoare au fost urmate zece zile mai târziu
de anunțul că președintele Trump
și președintele rus Vladimir Putin
vor avea o întâlnire privată, cu ușile închise,
în luna următoare.
Este posibil ca aceste două evenimente la nivel înalt
să fi fost legate strategic?
Dacă ambele națiuni sunt conștiente
de faptul că există o prezență extraterestră
și că este potențial ostilă,
atunci cooperarea este singura cale de parcurs.
Este singurul mod în care am putea realiza, de fapt,
un mod de apărare comună a planetei Pământ.
Această întâlnire unu-la-unu dintre Trump
și Putin, poate fi doar cel mai recent dintr-un lung șir
de comunicații secrete și la nivel înalt
între liderii mondiali.
Și s-ar putea ca lucruri precum
crearea forței spațiale
să arate că a avut loc o escaladare a evenimentelor.
Ei bine, motivul pentru care creezi o forță,
de orice fel, este că trebuie să poți să faci față unei amenințări.
- Decolare! - Am atins punctul
în care civilizația pământeană începe
să trimită sonde spațiale și... poate, chiar în curând... oameni
prin întregul sistem solar,
poate chiar într-un spațiu mai depărtat, mai profund.
Este foarte posibil ca forța spațială
să poată fi configurată într-un avanpost în caz că apare
un incident pe Marte, sau în centura de asteroizi,
sau pe Jupiter sau la ieșirea din centura Kuiper.
Povestitorul: Teoreticienii anticilor astronauți,
în ceea ce îi privește,
susțin că o colaborare SUA-Rusia în spațiu
nu este rezultatul direct al unei agende extraordinare,
a liderilor mondiali,
ci vine din partea unei inteligențe extraterestre,
o inteligență care crede că fiecare națiune
are capacitatea unică de a-și completa
atuurile și slăbiciunile în mod reciproc cu ale celorlalți
și că spațiul exterior ar trebui să fie explorat
nu ca într-o competiție,
ci ca rezultat al nevoii comune a omenirii
de a-și îndeplini destinul final.
Se pare că Rusia și America
au fost legate în mod inextricabil
în această cursă spațială,
o cursă spațială, poate, nu între națiuni,
ci cu națiuni care aleargă una lângă cealaltă.
În realitate,
ideea de cursă spațială nu este corectă,
deoarece nu a existat niciodată o competiție spațială.
A existat o cooperare
care trebuia să fie ținută secretă un timp.
Dar mai devreme sau mai târziu,
ai putea vedea fructele unei astfel de cooperări.
De fapt trebuie să lucrăm împreună,
să explorăm împreună și să cooperăm împreună
pentru a preveni orice pericol pentru Pământ.
Povestitorul: Pe măsură ce oamenii se pregătesc pentru călătoria lor
către Marte și nu numai,
ei vor deveni vizitatorii extratereștri
ai altor lumi.
Și dacă teoreticienii astronauților antici au dreptate,
călătoria lor a fost facilitată de vizitatori extratereștri
care au văzut planeta noastră nu doar ca pe un câmp de luptă între națiuni,
ci și ca pe o platformă de lansare,
plină de oameni dornici să exploreze
un univers uimitor.
Traducere și adaptare: Bică2020