Traducerea și adaptarea: Bic@2020
Peste tot în lume, în tradițiile secrete,
există câte un număr care este considerat divin.
În Biblie, există cele 12 triburi
ale lui Israel. Sunt cei 12 apostoli ai lui Isus.
Este regăsit
în zeci de structuri antice...
La Göbekli Tepe, există 12 pietre concentrice,
dispuse în jurul a doi monoliți uriași.
...și poate fi găsit și în cele mai noi principii științifice.
Universul este o simfonie de corzi.
Acea muzică este împărțită în 12 note.
Repetarea numărului 12
ține doar de șansă?
Sau ar putea fi un indiciu
despre trecutul extraterestru al umanității?
Numărul 12 conține în el
codul puterii lui Dumnezeu.
Vechiul secret al transformării în ceva mai mare și mai înalt,
ceva, foarte posibil, extraterestru.
Acolo se află o poartă
spre Univers.
Dincolo de ea este promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială
tot ceea ce am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt peste tot în jurul nostru.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Niciodată nu am fost singuri.
NUMĂRUL DIVIN Traducere și adaptare: Bic@2020
Cambridge, Massachusetts.
1914.
William James Sidis, un copil minune în vârstă de 16 ani,
devine cea mai tânără persoană care a obținut o diplomă
de la universitatea Harvard.
La șase ani de la absolvire,
își finalizează prima carte,
The Animate and the Inanimate.
În lucrare, el introduce concepte de perspectivă în fizica teoretică,
inclusiv existența materiei întunecate
și comportamentul găurilor negre.
William James Sidis
este un copil minune, un geniu,
care descrie, în esență, în ceea ce el numește corpuri negre,
modul în care s-ar comporta găurile negre.
Ar fi invizibile, pentru că doar vor capta energie.
Abia de curând astrofizicienii au început
să înțeleagă găurile negre
pe care Sidis le-a demonstrat acum un secol.
Dar cum a ajuns Sidis să aibă o perspectivă atât de extraordinară?
Unii cercetători atribuie aceasta obsesiei lui Sidis pentru o bază numerică 12,
sau duodecimală, a gândirii sale revoluționare.
Sistemul duodecimal
este sistemul numeric bazat pe 12 și nu pe zece.
Deci, în loc să numărăm până la zece,
numărăm până la 12,
dar nu folosim cuvântul „12.” Vom spune „o duzină”.
Pentru 13, vom spune „o duzină unu,
o duzină doi, o duzină trei”.
Nouă, 12 ni se pare un număr organic.
Mai întâi, spre deosebire de, să spunem, operația de împărțire matematică
în sistemul metric bazat pe zece,
atunci când rămânem pe 12,
devine mai ușor de împărțit în mai multe fracții,
care sunt cifre rotunde, pare.
Asta este frumos la un ceas de mână,
că un sfert de oră este egal cu 15.
O jumătate de oră este chiar 30.
Dacă ar fi bazat pe zece,
ar deveni destul de rapid descentrat
și va necesita puncte zecimale în spate.
Mesopotamienii
au împărțit anul în 12 luni.
Vechii evrei au luat acele luni
și numele exacte ale acestora
și au dezvoltat calendarul ebraic.
Vedem, de asemenea, cele 12 semne ale zodiacului
și observăm că practic sunt asociate
cu cele 12 cicluri lunare.
Chiar și în biologie, constatăm că, în fapt, corpul uman
are 12 sisteme,
12 meridiane, 12 chakre.
În știință, știm
că avem 12 nervi cranieni.
Numărul 12 este, de asemenea, foarte important
în teoria rețelei planetare,
unde găsești exact 12 puncte
în jurul globului,
care sunt numite vortexuri
și care au calități foarte misterioase.
De exemplu, triunghiul Bermudelor
sau anomalia sud-atlantică.
Aceste 12 puncte specifice
sunt punctele de intrare și ieșire
de pe Pământ către restul cosmosului.
Numărul 12
este predominant în multe culturi din lume.
Este simbolic pentru perfecțiune, pentru finalizare.
Poate chiar pentru cunoașterea condiției umane.
Este posibil oare
ca obsesia lui William Sidis pentru numărul 12
să-i permită o perspectivă fără precedent
asupra unora dintre cele mai mari mistere ale universului nostru?
În 1976,
fizicianul teoretician Burkhard Heim,
cunoscut de mulți din comunitatea științifică
sub numele de Stephen Hawking,
a introdus noi concepte revoluționare
centrate pe numărul 12.
El a dezvoltat o teorie revoluționară unificată,
care consta într-o viziune asupra unei lumi în 12 dimensiuni.
Teoria sa încorporează
nu numai realitățile noastre materiale, ci și pe cele filosofice,
cum ar fi modul în care a început universul,
natura conștiinței și chiar de ce suntem aici.
La început, a existat doar o ecuație.
O ecuație care, atunci când a fost rezolvată,
ne-a dat universul în expansiune,
formarea galaxiilor, planeta Pământ,
oamenii, poate chiar iubirea.
Constatăm că doar trei dimensiuni
sunt pur și simplu prea mici.
Nu poți înghesui toate forțele în numai trei dimensiuni.
Poate în 12.
Dar acesta este unul dintre cele mai fierbinți subiecte din toată fizica.
Pentru mulți din afara comunității științifice,
semnificația numărului 12 în matematica
și fizica teoretică este, în cel mai bun caz,
ceva vag, greu de înțeles.
Dar cercetătorii sugerează că acest număr poate fi găsit
în aproape fiecare aspect al vieții,
apărând în modele
care par să se repete mereu.
De exemplu, în multe tradiții antice,
există un grup de consilieri divini,
numiți, aproape întotdeauna, în număr de 12.
Există un model fascinant de 12.
Este interesant cum acest număr
apare iar și iar, de-a lungul istoriei.
Este, de exemplu, legenda arturiană
a celor 12 cavaleri ai mesei rotunde.
În poveștile grecești, 12 olimpieni
au intrat în război cu 12 titani.
În Biblie, numărul 12 este
acest număr important.
Există 12 triburi ale lui Israel.
Isus îi are pe cei 12 apostoli.
În tradiția islamică, cea mai mare sectă shia
se numește „Cei doisprezce” pentru că are 12 imami.
Deci, întrebațrea este, ce se afllă în spatele numărului 12?
Totul este doar o coincidență?
Sau ar putea exista un sens mai înalt în spatele acestui număr?
Importanța numărului 12
este întărită de scrierile din Noul Testament,
care vorbesc despre întemeierea bisericii creștine
după răstignirea lui lisus
și după ce apostolul luda
și-a luat propria viață.
The apostles,
Apostolii, care rămăsesseră 11... Nu mai erau 12...
S-au adunat la lerusalim pentru a sărbători shavuotul,
un festival evreiesc al secerișului,
care are loc la 50 de zile după Paște.
Isus le făgăduise înainte
ca revelația să le vină.
Cu toate acestea, încă nu erau în număr de 12.
Aveau nevoie de un înlocuitor pentru al 12-lea apostol, înainte de revelație.
În timpul acestei sărbători,
care a devenit cunoscută sub numele de Rusalii,
apostolul Matia este ales pentru a-l înlocui pe luda.
Abia atunci se face contactul divin.
The disciples are awaiting
Ucenicii așteaptă să afle în ce direcții vor porni.
Ei se află într-o casă și, din senin, un vânt violent
trece prin aceasta
și o scutură din temelii,
iar ucenicii, brusc, se sperie.
Și apoi, ceva ca niște limbi de foc,
coboară din cer.
Și aceste limbi de foc
se atașează fiecăruia dintre discipoli.
Cei 12 apostoli au obținut un fel de acces
la cunoștințe speciale, la o putere specială.
Dar numai pentru că s-au întâlnit toți 12.
Găsim numărul 12
ca având o semnificație mistică străveche.
Numărul 12 conține în interiorul său
codul puterii lui Dumnezeu,
vechiul secret
al accesului la ceva mai mare și mai înalt,
ceva foarte posibil extraterestru.
S-ar putea oare ca cei 12 ucenici ai lui Isus
să fie, de fapt, păstrători ai înțelepciunii,
bărbați cărora li s-au încredințat secrete divine,
poate chiar extraterestre?
Și dacă da, continuă să arate
că există un fel de semnificație cosmică
a numărului 12?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite examinând
unele dintre cele mai vechi structuri de piatră de pe Pământ care,
toate, prezintă un tipar bazat pe 12.
Constatăm că există 12 pietre în formă de T.
Potrivit arheologilor convenționali,
acest antic complex de piatră
conține cele mai vechi structuri megalitice cunoscute din lume,
datând de cel puțin 11.500 de ani.
Înainte de descoperirea complexului,
oamenii din această perioadă de timp
erau considerați a fi vânătorii-culegători
și nu erau nici pe departe suficient de avansați pentru a realiza
o astfel de impresionantă lucrare de inginerie.
Și, în ceea ce îi privește pe teoreticienii astronauților antici,
ei susțin că la fel de remarcabil
este faptul că aceste structuri antice
indică din nou importanța
numărului 12.
Acesta este cel mai vechi complex de construcții circulare de piatră din lume.
Dacă ne uităm la cele mai sofisticate
dintre împrejmuirile din piatră,
descoperim că există 12 pietre în formă de T,
concentrate în jurul a doi uriași monoliti de tip poartă,
aflați în centru.
Trebuie să ne întrebăm,
de ce 12?
Există ceva de învățat din faptul că
cele mai vechi structuri megalitice cunoscute de pe Pământ
integrează numărul 12?
Cercetătorii subliniază că numărul 12
apare în multe alte situri arheologice
din întreaga lume.
Alte situri antice care codifică numărul 12
includ pietrele stenness de pe insulele Orkney,
care datează cel puțin de pe la anul 3100 î.Hr.
Au mai rămas doar câteva pietre,
dar, inițial, erau 12.
Avem, de asemenea, cei doisprezece apostoli ai lui Ilkley
care acostează în Yorkshire, unde, în mod ciudat,
au fost înregistrate multe observări de OZN-uri și de lumini ciudate.
Alte site-uri cu numărul 12 includ callanish,
care se află în largul Hebridelor.
Aceasta este o construcție megalitică remarcabilă.
00:11:54,381... > 00:11:57,257 Teoreticienii astronauților antici sugerează
în revelațiile din Biblia Ebraică
relevă faptul că semnificația numărului 12 nu este doar simbolică.
În cartea Exodului,
Moise a ridicat 12 pietre
în picioare, la poalele muntelui Sinai,
după ce a primit cele zece porunci.
Iar în cartea lui losua,
după ce apele râului lordan s-au despărțit
pentru a permite trecerea israeliților,
Iosua a pus 12 pietre
acolo unde stătuseră preoții
care purtau chivotul legământului.
Dar poate cel mai extraordinar exemplu
poate fi găsit în Cartea Regilor din Biblia ebraică,
când profetul Ilie se confruntă
cu cei care se închinau zeului păgân Baal
și îi provoacă să ofere dovezi ale existenței zeului lor
făcând o jertfă de sacrificiu.
Ilie are o viață bizară,
în care sunt prezente episoade multiple
în care el se află în contact cu cineva din cer.
Ilie construiește un altar cu 12 pietre.
El pune o jertfă, un taur, pe altar.
Și, desigur, Dumnezeu, se folosește de focul lui divin,
pe care îl îndreaptă în jos, pentru a arde această ofrandă.
Dar de ce 12 pietre?
Era câte o piatră pentru fiecare dintre cele douăsprezece triburi ale lui Israel?
Aceasta este explicația obișnuită.
Dar dacă mai este și altceva?
Oare Ilie arată puterea lui 12
și legătura lui cu lumina divină, sau cu focul divin,
pe care el este pe cale să îl cheme?
Ilie,
Moise,
Joshua...
Toți instruiți de Dumnezeu să ridice exact 12 pietre.
Dar, indiferent dacă aceste povești reflectă
sau nu relatări istorice reale,
există oare un mesaj mai profund,
conținut în acest model repetat?
Teoreticienii astronauților antici spun că „da”
și sugerează că ar putea reflecta cunoștințe importante
pe care le-au avut strămoșii noștri
despre însăși natura universului.
Canton, New York.
2003.
Matematicianul Dr. Jeffrey Weeks și colegii săi
sugerează, pe baza analizei hărților Big Bang-ului,
că universul ia forma unui
dodecaedru cu 12 laturi.
O echipă de oameni de știință condusă de Jeffrey Weeks
a făcut o deducție remarcabilă despre univers.
Ei cred, pe baza datelor pe care le-au acumulat despre radiațiile cosmice,
că universul poate fi de fapt un sistem în formă de dodecaedru,
ceea ce este de-a dreptul incredibil.
Așadar, din nou, avem acest număr 12
și mai avem și oameni de știință de top care spun:
„hei, da, aceasta poate fi chiar adevărata formă a realității noastre”.
Deci, această descoperire ne arată că,
de la nivelul macro,
nivelul universului,
până la nivelul societății,
numărul 12 pare a fi
numărul mistic conducător al universului.
În mod curios,
ideea că universul ia forma unui dodecaedru a fost,
de asemenea, teoretizată de filosoful grec Platon
cu mai bine de 2.000 de ani mai devreme.
Platon descrie o imagine timpurie a Pământului
ca pe ceva numit phaedo,
un dodecaedru care are 12 panouri.
Această formă reprezintă eterul,
forța vitală care susține viața, care animă totul.
Grecii erau maeștri ai geometriei.
Și Platon, dar și mulți dintre greci,
au crezut că aceasta este cheia universului,
că universul ascultă de ceea ce se cheamă numere magice,
numere magice codificate în legile geometriei,
numere care par a fi baza realității,
numere create de zeii
care ne vorbeau prin intermediul acestora.
Ceea ce a descris Platon
este punctul de vedere văzut de zei,
sau de sufletele avansate,
de cei care sunt capabili să evadeze din corpul fizic
și să intre în tărâmul metafizic.
De unde a obținut Platon aceste cunoștințe?
Este foarte posibil să fi intrat în contact
cu o inteligență superioară,
poate chiar și cu extratereștrii care vor să ne vadă
în cele din urmă împlinindu-ne destinul.
Este oare posibil ca lui Platon
să îi fi fost împărtășite cunoștințe speciale,
pentru ca generațiile viitoare de oameni să observe
și să încerce să înțeleagă mai bine semnificația cosmică
a numărului 12?
Și, dacă da,
ar putea fi acesta motivul pentru care numărul 12 a fost utilizat
în realizarea atâtor structuri antice?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite
examinând anomaliile curioase ale ADN-ului nostru uman.
Un imunolog a constatat că acești oameni aveau
New York.
În cadrul unei colecții deținute de institut
se află o antică tabletă mesopotamiană
cunoscută sub numele de Plimpton 322.
Datată undeva în jurul anului 1800 î.Hr.,
conține informații despre sistemul matematic
al vechilor sumerieni.
Cultura și civilizația modernă au început în Sumeria
acum 6.000 de ani.
A înființat primul oraș aproape modern
și a fost prima civilizație care a utilizat
tehnologia pe care o folosim astăzi, din lume.
Vehiculul cu roți și osii;
plugul; arcul;
primul Ziggurat din lume, o structură piramidală;
sistemul de scriere cuneiform;
și acest sistem matematic bazat pe 12 și 60.
Some of their mathematics
O parte din matematica lor ne fascinează și astăzi.
Ei bine, au reușit să obțină multe lucruri cu sistemul lor matematic,
deoarece acesta era în baza 60.
60 este de cinci ori 12.
Le-a permis să evite dezordinea fracțiilor.
De ce nu ar număra cu zece,
când au zece degete la picioare și la mâini
și pare foarte ușor?
Zece, 20, 30.
Nu astfel au fost obișnuiți să numere acești strămoși ai noștri
care trăiau în vremea Sumeriei.
Au fost învățați să numere folosind degetul mare drept contor,
numărând articulațiile sau nodurile de la o mână.
Deci ai obținut unu, doi, trei, patru, cinci, șase,
șapte, opt, nouă, zece, unsprezece, doisprezece.
Unde au învățat vechii sumerieni să numere
folosind articulațiile ca o cifră în plus?
Conform textelor lor,
aceste cunoștințe le-au fost date
de vizitatorii care coborau din cer.
Putem citi scrierea cuneiformă.
Iar oamenii acelor zile au spus: „Nu noi am creat asta.
„Ne-a fost dăruit de acești vizitatori din cer
pe care am ajuns să-i numim Anunnaki”.
În timp ce sumerienii au învățat să numere în blocuri de 12 unități
folosindu-și articulațiile,
multe alte culturi antice
și-au descris de fapt zeii
ca având câte șase degete și la mâini și la picioare.
Textele sacre și mitologiile din întreaga lume
se referă adesea la zei cu șase degete la mâini i la picioare.
În Biblie, aflăm despre Goliat,
care avea șase degete la mână și șase degete la picior.
În alte tradiții, de exemplu în America,
în canionul Chaco,
vedem reprezentări în petroglife ale unor ființe antropomorfe
cu câte șase degete.
Ziarul de piatră din Utah... Același lucru.
Strămoșii noștri s-au întâlnit cu ființe din altă lume,
care aveau căte 12 degete?
Teoreticienii astronauților antici sugerează că
astfel de povești sunt adevărate
și că dovezile care arată că aceste ființe s-au împerecheat cu oamenii
există încă în propriul nostru ADN.
Pădurea Națională Yasuni,
Ecuador.
1958.
Adânc în bazinul Amazonului,
misionarii americani
descoperă un trib indigen necunoscut anterior,
aflat la secole distanță de civilizația umană.
În mod incredibil, oamenii tribului Waorani
au aproape toți câte 12 degete la mâini și la picioare.
În 1983, The New York Times a raportat
despre munca unui medic, un imunolog,
care a făcut un studiu asupra tribului Waorani din Ecuador
și a constatat că acești oameni aveau beneficii extraordinare pentru sănătate.
Un lucru interesant care a reieșit din studiu, a fost că
funcționarea degetelor suplimentare a fost conectată,
în esență, la o structură proprie, unică, a creierului,
în ceea ce privește controlul motor.
Deci, nu e ca și cum ar fura
dintr-o altă parte a creierului resursele
pentru a opera acea cifră suplimentară.
A fost pe deplin integrat
în sistemul neurologic.
Termenul medical pentru starea de a avea
degete în plus este „polidactilie”.
Trăsătura recesivă apare la aproximativ
unul din 1.000 de născuți vii,
ceea ce sugerează că, de fapt,
ar putea face parte din genomul uman timpuriu.
Și că apariția polidactiliei
nu este în întregime întâmplătoare...
Există anumite populații la care această trăsătură
este izbitor de răspândită.
Brasilia, Brazilia.
13 octombrie 2017.
Alessandro de Silva și soția sa Katia
întâmpinnă cu bucurie nașterea unui băiețel sănătos.
Vinicius este al 14-lea membru al numeroasei sale familii
și s-a născut cu o trăsătură distinctivă:
are câte 12 degete la mâini și la picioare.
De multe ori când oamenii au șase degete,
nu le pot folosi pe toate foarte bine,
dar familia de Silva este destul de bună la asta
și-și pot folosi acel deget suplimentar.
Trebuie să vă întrebați, nu este cumva o genă extraterestră
pe care, în cele din urmă, ar trebui să o avem cu toții?
Este un gând uimitor.
Potrivit unor teoreticieni ai astronauților antici,
ar putea exista o explicație și mai profundă
pentru rara apariția a degetelor suplimentare la oameni.
Ei sugerează că această anomalie ar putea fi codificată în ADN-ul nostru
și concepută pentru a atrage atenția asupra numărului 12.
- Dar de ce numărul 12? - Repetăm,
aici avem numărul 12, iar semnificația sa
este legată de aproape orice.
Trebuie să vă întrebați dacă numărul 12
nu este cumva un cod care a fost pus acolo cânva, în trecut,
pentru ca noi să îl descifrăm.
Și care încă ne așteaptă.
Un cod?
Ar putea exista într-adevăr o legătură extraterestră
între omniprezența numărului 12
și istoria și cultura omenirii?
Teoreticienii astronauților antici sunt convinși
că răspunsul este un „da” profund
și sugerează că indicii suplimentare pot fi găsite
examinând un grup de oameni de știință din secolul al XX-lea,
care au fost adunați pentru a investiga...
Și, eventual, posibilitatea comunicării cu... OZN:
Grupul „Majestic 12”.
Truman a adunat un grup de oameni de știință.
25 Octombrie, 1988.
Biroul de Operațiuni din Dallas
al Biroului Federal de Investigații
primește o copie a unui presupus
document guvernamental clasificat „strict secret”.
Nota, datată 18 noiembrie 1952,
se pretinde a fi un briefing preliminar
destinat președintelui ales Dwight D. Eisenhower.
Acesta detaliază informații referitoare la un comitet secret
care să se ocupe de investigarea
și mușamalizarea întâlnirilor cu extratereștrii.
Ei au pregătit un manual, practic documente de informare,
pentru noua administrație.
Conform acestor documente,
în timp ce Truman se pregătea pentru alegerile din 1948,
el a adunat un grup de oameni de știință.
Au primit numele de Majestic 12, MJ-12
și se ocupau de studiul OZN-urilor.
De când a apărut prima notă,
autenticitatea documentelor MJ-12
a fost puternic dezbătută.
Dar pentru unii cercetători,
o întrebare la fel de interesantă este:
dacă grupul a existat cu adevărat, de ce a ales Truman un număr de 12 savanți?
Harry Truman a reunit Majestic 12.
De ce nu Majestic 11? De ce nu Majestic 24?
Alegerea numărului 12 pentru MJ-12 fost o coincidență,
sau ceva cu mult mai semnificativ?
Sunt ei un ecou al celor 12 apostoli ai lui Isus
din tradiția creștină,
sau sunt cei 12 fii ai lui Iacov din tradiția evreiască?
Dacă într-adevăr a existat un grup strict secret,
reunit pentru a investiga fenomenul OZN,
faptul că președintele Truman a selectat exact 12 bărbați
indică ori că el... ori că altcineva din echipa sa...
a fost conștient de adevărata semnificație a acestui număr?
Ar fi putut ca această alegere să fie menită
să semnalizeze extratereștrilor pe care îi investigau
că erau conștienți de existența unui fel de cod?
Conform documentelor care au ieșit la suprafață,
grupul care alcătuia Majestic 12
a inclus oameni de știință de top, oficiali guvernamentali
și personal militar de rang înalt,
conduși de Vannevar Bush.
În timpul celui de-al doilea război mondial, Bush a condus
Biroul de cercetare și dezvoltare științifică al SUA,
prin care s-au desfășurat
aproape toate activitățile de cercetare și dezvoltare militară din timpul războiului.
Documentele MJ-12 detaliază, de asemenea, contactul efectiv
pe care acest grup l-a avut cu entitățile extraterestre.
Cel mai important document este
„Manualul de operațiuni speciale SOM1-01 restricționat,
elaborat de Majestic-12”.
Când ajungi la pagina 11,
acolo există un tabel de clasificare a tehnologiei extraterestre,
iar aceasta este o confirmare solidă că guvernul nostru știa
și se ocupa de entități
și de tehnologii extraterestre încă din anii '40.
Și dacă trăim pe o planetă
pe care se află și ființe non-umane care conviețuiesc alături de noi,
au văzut ei oare, în sfârșit, că a sosit timpul,
că trebuie să fim eliberați de ideea
că suntem singuri în univers?
Aici avem MJ-12,
căruria i se încredințează aceste cunoștințe speciale.
Trebuie să vă întrebați,
au fost atenționați extratereștrii?
Și aceasta a fost într-adevăr prima
primire oficială, în stil guvernamental și, practic, le spuneau:
„suntem pregătiți pentru a vă întâmpina”.
Este oare posibil
ca apariția grupului Majestic 12
să fie o încercare de a semnala unei inteligențe superioare
că acum omenirea a înțeles semnificația acestui număr?
În ceea ce îi privește pe teoreticienii astronauților antici,
aceștia cred că MJ-12 a reprezentat un prim pas important
către o reconectare cu strămoșii noștri extratereștri
și sugerează că omenirea ar putea fi pe punctul
de a intra într-o nouă eră, care a fost prezisă în Biblie.
Insula Patmos, Grecia.
60 d.Hr.
Într-o peșteră de pe vârful muntelui, cunoscută sub numele de peștera apocalipsei,
Sfântul loan teologul a scris ultima sa carte,
Cartea Revelației.
În capitolul al doisprezecelea,
descrie un tărâm ceresc numit „Noul lerusalim”.
Cartea Revelației vorbește despre
dezvăluirea unei lumi noi.
Așadar, există Ierusalimul pământesc.
Iar acesta era un nou lerusalim.
Noul lerusalim avea 12 porți...
Trei orientate spre nord, trei orientate spre sud,
trei orientate spre est, trei orientate spre vest...
Câte una pentru fiecare dintre cele 12 triburi ale lui Israel.
Orașul avea, de asemenea, dimensiuni care erau multipli de 12.
Este un aspect foarte interesant.
Se conectează cu acel 12 divin
și apoi cu capacitatea de a împărți pe 12
în patru seturi de câte trei. Un număr foarte practic.
În timp ce mulți consideră că această lucrare, Cartea Revelației este simbolică,
există un aspect curios care îi face pe unii să creadă
că a fost inspirată de o întâlnire cu ființe din altă lume.
În Revelație, acest oraș coboară din cer,
ceea ce duce la întrebări de genul:
Noul lerusalim ar fi putut fi o navă mamă sau,
poate, un oraș care coboară ca o navă?
Dacă această Carte a Revelației
a fost inspirată de un eveniment extraterestru...
Unul la care apostolul loan a asistat,
o navă spațială care cobora pe Pământ...
Ar fi posibil ca acest lucru să explice modul în care apostolul loan
a fost învățat despre Noul lerusalim
și despre importanța cosmică a numărului 12?
Cuvântul „înger” este folosit de 12 ori
în Cartea Revelațiilor.
De cele mai multe ori,
acești îngeri prevestesc viitorul,
profețesc despre evenimentele din vremurile sfârșitului.
În tradițiile evreiești, creștine sau musulmane,
există această idee a lumii viitoare,
că această lume nu este totul și nu este sfârșitul.
Profeția revelației s-ar putea oare
să nu se refere la un eveniment fizic,
ci mai degrabă la începutul unei noi ere pentru omenire?
Și dacă da, constituirea grupului Majestic-12
ar fi putut avea menirea să pună omenirea pe calea către ceea ce
în Biblie este menționat drept „Noul lerusalim”?
Teoreticienii astronauților antici spun da,
și sugerează că în conformitate cu tradițiile
de pe cealaltă parte a lumii,
timpul revelației nu se află în viitorul îndepărtat,
ci se întâmplă chiar acum.
Astronomii au observat acest lucru.
21 decembrie, 2012.
Mii de oameni se adună la ruinele din Tikal...
Este unul dintre cele mai mari situri arheologice
ale civilizației Maya,
care a prosperat în zona Americii Centrale
mai bine de 2.000 de ani.
Mayașii erau cunoscuți pentru că erau incredibil de exacți
în urmărirea timpului, monitorizând mișcarea corpurilor cerești
și exact în această zi,
celebrul calendar Maya se sfârșește brusc.
Cei care s-au adunat la Tikal
și la alte site-uri importante din întreaga lume,
anticipează un eveniment care va schimba Pământul sau,
posibil, va declanșa chiar și sfârșitul lumii.
Deci, maiașii au făcut această profeție...
Ceea ce am numi 2012...
Vorbeau despre o nouă eră care va veni,
sau despre ceva nou care va veni.
Cea mai bună analogie pe care am auzit-o vreodată despre sfârșitul
calendarului mayaș spunea că parcă era un contor.
Nu a fost sfârșitul lumii...
It was the end of a system
A fost sfârșitul unui sistem și apoi începutul altuia, nou.
Mi se pare destul de fascinant
faptul că sistemul calendarului maya conține
această perioadă de timp, de 144.000 de zile,
care, din nou, este un multiplu de 12.
Deci, se întâmplă ceva foarte ciudat acolo,
cu acest repetitiv număr 12.
Oare sfârșitul calendarului maya
a semnalat nu sfârșitul lumii,
ci un punct de cotitură pentru omenire?
În ceea ce îi privește pe teoreticienii astronauților antici,
răspunsul este da.
Și dacă numărul 12 este un fel de cod extraterestru,
acesta este profund legat de toate lucrurile,
de la formarea grupului Majestic 12,
până la evenimentele din 21.12.2012.
Many people were expecting,
Mulți oameni se așteptau, probabil, la un mare cataclism.
Era sfârșitul calendarului mayaș.
În schimb, ceea ce s-a întâmplat în 2012
a reprezentat un moment de cotitură în istorie.
Geneva, Elveția.
4 iulie 2012.
În ultimul an al calendarului mayaș,
oamenii de știință care lucrează la Marele Accelerator de Hadroni (LHC) de la CERN,
cea mai complexă mașină creată vreodată de om,
anunță prima descoperire majoră a LHC.
Acceleratorul de particule a descoperit
o fărâmă de materie numită „Boson Higgs”,
o forță elementară care permite particulelor să dobândească masă
pentru a forma materia care alcătuiește lumea noastră.
Confirmarea „Particulei lui Dumnezeu”, așa cum a devenit cunoscută,
a validat modelul standard al fizicii,
care propune existența a 12 particule fundamentale.
Particula lui Dumnezeu,
descoperită în 2012,
este a 12-a.
Aceasta este o ocazie foarte importantă în sensul că,
de 40 de ani, oamenii caută această particulă.
Și este într-adevăr particula care întregește
ceea ce se numește modelul standard al fizicii
și explică de ce particula și materia au masă.
Cu această a 12-a
și ultima particulă fundamentală descoperită,
oamenii de știință cred că au acum o imagine completă
a elementelor de bază ale universului nostru.
Acum suntem într-o lume foarte diferită
de lumea în care am fost înainte de 2012,
cu tot felul de revelații în știință.
Știi, lucrurile s-au schimbat foarte repede de atunci.
Acum, după ce am descoperit bosonul Higgs,
putem explora de fapt care este implicația acestuia
în multe alte lucruri pe care le știm despre universul fizic,
inclusiv lucruri precum materia întunecată,
materie care nu interacționează cu adevărat cu lumina
și nu o putem vedea, energia întunecată
și ce anume determină accelerarea universului.
Pentru că știm că se accelerează,
dar nu știm de ce.
Așadar, cu multe dintre aceste alte caracteristici ale fizicii,
s-ar putea ca acum să reușim să ne descurcăm mai bine.
Împreună cu această particulă a lui Dumnezeu,
poate că oamenii de știință de pe Pământ vor descoperi exact,
știi, cine suntem,
de unde am venit și unde mergem.
A intrat omenirea într-o nouă eră a înțelegerii,
generată de descoperirea
celei de-a 12-a particule fundamentale,
așa-numita particulă a lui Dumnezeu?
Teoreticienii astronauților antici răspund cu „da”
și indică o altă întâmplare extraordinară
din 2012,
una care s-a petrecut cu doar o lună înainte de sfârșitul
calendarului mayaș.
În noiembrie 2012,
astronomii de la observatorul Arecibo din Puerto Rico
au observat un fulger orbitor de lumină,
care se repeta mereu.
Habar nu aveau ce era sau
de unde venea de fapt.
Au continuat cercetările
și au descoperit că aceast fulger strălucitor era atât de intens,
încât avea puterea a 500 de milioane de sori.
Astronomii au fost martori
la o explozie radio rapidă, sau FRB,
un impuls radio tranzitoriu
cauzat de un proces astrofizic de mare energie,
care nu a fost încă înțeles.
Vor eticheta această explozie cu anul, luna și ziua
în care a fost descoperită,
FRB 12-11-02.
Ceea ce a făcut FRB 121102 să fie cu adevărat interesant
a fost faptul că nu s-a întâmplat o singură dată...
De fapt, s-a repetat.
După pulsul inițial, detectat în noiembrie 2012,
a fulgerat din nou în mai 2015
și apoi din nou în iunie,
de mai multe ori de fiecare dată,
ceea ce i-a determinat pe unii oameni de știință să speculeze
că poate nu este doar un fenomen întâmplător.
Poate că acesta este de fapt un semnal puternic
trimis în mod deliberat
de către o civilizație extraterestră care încearcă să ne contacteze.
Avem o altă coincidență cu numărul 12,
cu rafalele de informații FRB 121102
care ne parvin.
Și pare a fi un semnal inteligent
care vizează planeta Pământ.
Ar putea oare ca descoperirile extraordinare,
ale particulei lui Dumnezeu și exploziilor radio rapide,
să ofere dovezi că 2012 a marcat
într-adevăr un moment major, de cotitură,
în care omenirea se va trezi
într-o nouă realitate profundă?
Teoreticienii astronauților antici sugerează
că suntem pe punctul de a descifra
partea finală a acestui cod extraterestru
și că de fapt cheia ar putea fi găsită
nu prin intermediul matematicii,
ci al muzicii.
Samos, Grecia.
535 Î.Hr.
Matematicianul și filozoful Pitagora, în vârstă de 35 de ani,
își părăsește casa pentru a călători în Egipt
și a studia artele ezoterice.
Devine inițiat în tainele preoției egiptene
și în cele din urmă întemeiază o școală
în care elevii săi sunt puși să jure că or să păstreze secretul.
În ciuda firii sale misterioase,
Pitagora avea să împărtășească lumii
concepte matematice inovatoare.
Și a crezut că, atât prin studiul muzicii,
cât și al mișcării planetelor,
a descoperit codul sacru al universului.
Anticii și-au dat seama că în spațiu există obiecte rătăcitoare
pe care le-au numit planete.
Și pentru că se mută de colo-colo,
probabil, destinul, dar și viitorul nostru
erau codificate în mișcarea acestor planete
și că există o potrivire și un motiv
pentru dimensiunea razelor orbitelor planetelor,
muzica sferelor...
Iar aceste sfere, atunci când se rotesc,
creează o muzică în funcție de anumite rapoarte găsite în muzică.
Persoana care a înțeles primul
legile muzicii a fost Pitagora.
El a elaborat legile muzicii,
iar muzica este împărțită în 12 note.
Pitagora a introdus ideea că muzica sferelor,
că armonia,
sunetul care mișcă planetele prin preajmă
era, de asemenea,
sunetul care va menține corpul în aliniere.
Deci, și sus, la fel ca și jos,
am fi sincronizați
cu mișcările propriei noastre galaxii
datorită acestui model muzical care a cuprins totul.
Există 12 tonuri în sistemul muzical.
Deci, există o douăsprezece moduri în care sunt armonizate galaxiile,
sau în felul în care corpurile noastre ar putea fi sincronizate cu orice lucru,
prin cele 12 tonuri ale scării muzicale.
O octavă are 12 pași
și aceasta a devenit originea matematicii muzicii.
Ei bine, astăzi credem că în teoria stringurilor,
ceea ce le face viabile
sunt armoniile corzilor vibrante.
Acum credem că toate particulele subatomice
din univers...
Neutroni, protoni, quarcuri...
nu sunt altceva decât precum diferitele vibrații
ale unei benzi subțiri de cauciuc.
Și deci ce este universul?
Universul este o simfonie de corzi.
Și, prin urmare, ce este mintea lui Dumnezeu
despre care Albert Einstein a scris atât de elocvent
în ultimii 30 de ani de viață?
Conform teoriei corzilor,
mintea lui Dumnezeu ar fi acea muzică spațială,
care rezonează prin hiperspațiu.
Aceasta este mintea lui Dumnezeu.
Oare abordarea modernă
a fizicii universului de către om, ne permite acum
să înțelegem cunoștințele ezoterice ale strămoșilor noștri,
cunoștințe care le-au fost date probabil
de către extratereștri,
pentru ca generațiile viitoare să le redescopere?
Așadar, dacă numărul 12
este sacru pentru lumea fizică,
ar trebui să ne întrebăm de ce.
Și prin știința modernă,
începem să căpătăm un răspuns
și să primim în cele din urmă revelația
înțelepciunii lui Dumnezeu,
simbolizată de numărul 12.
Deci, numărul 12 este undeva, acolo,
dar poate fi înțeles doar atunci când mintea contemplă
realitatea lumii fizice.
Și apoi, făcând asta prin puterea percepției,
această putere a percepției influențează spațiul și timpul și,
prin urmare, schimbă întreaga lume fizică așa cum o cunoaștem noi.
Se poate oare ca apariția repetată a numărului 12,
pe care îl regăsim în lumea antică
în grupuri de păstrători de înțelepciune,
în formațiuni sacre
și chiar în ADN,
să facă parte dintr-un cod
lăsat de creatorii extratereștri ai umanității?
Poate că odată ce vom înțelege cum să valorificăm puterea
acestui număr divin,
nu vom mai fi pur și simplu oamenii Pământului,
ci oamenii universului.
Traducere și adaptare: Bic@2020