Controlul misiunii: Secvența de aprindere, start!
Naratorul: Este cea mai importantă
realizare a umanității.
Controlul misiunii: Trei, doi, unu, decolare!
Avem o decolare!
Naratorul: Desprinderea de planeta Pământ,
pentru a călători spre stele.
Jerry Linenger: Să mergi în spațiu... este ceva incredibil,
și îți explodează mintea când te gândești că oamenii
știu cum să facă asta.
Naratorul: Dar ar putea fi oare călătoriile noastre în Cosmos
și mai extraordinare decât ne putem imagina?
Buzz Aldrin: Mă uitam pe fereastră și am spus:
"ce este asta?"
Naratorul: Adeptului teoriei astronauților antici Giorgio Tsoukalos
i se alătură scriitorul David Childress
și inginerul aerospațial dr. Travis Taylor,
în încercarea de a răspunde la întrebarea:
oare nu cumva programul nostru spațial
este monitorizat de extratereștri?
Și dacă da, așteaptă ei oare ca rasa umană
să își îndeplinească destinul său,
de a călători în spațiu?
Travis Taylor: Trebuie să părăsim acest sistem solar
dacă vrem ca omenirea să supraviețuiască.
Giorgio Tsoukalos: Cred că este ceva comun tuturor
faptul că știm, instinctiv,
că venim din stele
și de aceea am vrea să ne și întoarcem acolo.
Naratorul: Există o ușă în Univers.
Dincolo de aceasta este promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială tot ceea ce
am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt peste tot în jurul nostru.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Nu am fost niciodată singuri.
CĂLĂTORII SPAȚIALI Traducere și adaptare: Bic@2021
Sunt încântat să fiu aici, cu voi, pentru a vorbi
despre tot ce se întâmplă în materie de explorare a spațiului.
Cred că întoarcerea, în fapt, la stele,
este o parte naturală a evoluției umane.
Eu spun în mod deliberat „reîntoarcerea la stele”
sau „revenirea la stele”
pentru că, în conformitate cu teoria astronauților antici,
de aici am venit.
David Childress: Spacex a trimis acum astronauți
către Stația Spațială Internațională,
așa că am intrat deja într-o nouă eră
a explorării spațiului... una privatizată.
Da, ei bine, ne aflăm la momentul în care,
dacă ai 20 de milioane de dolari,
rușii te vor trimite, fără probleme, într-o călătorie în spațiu.
Poți călători către Stația Spațială Internațională.
Să ne gândim la un lucru: există o mulțime de oameni
pe această planetă pentru care 20 de milioane de dolari
nu înseamnă nimic și, în scurt timp,
o astfel de călătorie va fi chiar mai ieftină de atât.
La fel ca și lui Elon Musk sau lui Bob Bigelow,
niciunui tip din domeniul comerțului spațial nu-i va păsa de nimic.
Dacă va dori să meargă pe Marte, cine îl va opri?
- Va merge pe Marte. - Childress: Și nu trebuie să meargă
respectând niște protocoale, sau prin agențiile guvernamentale... adică, poate să facă
- tot ceea ce vrea. Asta vrei să spui? - Taylor: Exact așa este.
Atâta timp cât nu încalcă
nicio lege a comerțului, sau orice altceva,
așa cum le știm acum... tratatele spun
că spațiul este o frontieră sălbatică.
Este la fel ca și cu apele internaționale.
Ești conform dreptului maritim odată ce
ai ieșit din orbita joasă a Pământului.
Da, eu... pentru mine, este foarte interesant.
Și acum, cu tot mai multe lansări, probabilitatea de a vedea
extratereștri va crește.
Eu chiar cred că suntem destinați să ne explorăm
propriul Sistem Solar și apoi să mergem dincolo de el,
deoarece aceasta face parte din ceea ce suntem.
- Sunt de acord. - Tsoukalos: Și acest tip de curiozitate
este conectat la interiorul nostru.
- Este în noi, în ADN-ul nostru. Asta spui, da? - Tsoukalos: În ADN-ul nostru
pe care trebuie să-l explorăm.
Childress: I think the one thing that's...
Cred că singurul lucru care... este interesant aici,
este acela că există extratereștri
și OZN-uri
care vin aici... și că toate acestea făceau parte din programul spațial rusesc.
De fapt face parte din... nu aș numi-o religie,
ci metafizica lor.
Uniunea Sovietică a promovat cosmismul.
Cosmismul, corect. Cosmismul ne-a învățat că...
-da, că suntem... că viața de pe planeta Pământ a venit din spațiu... - A venit din...
...și-a că destinul nostru a fost să ne întoarcem în spațiu.
Naratorul: La sfârșitul secolului al XIX-lea,
filosofii ruși au imaginat o nouă teorie radicală
despre originile umanității, numită „cosmism”.
Te poți gândi la cosmism
aproape ca la o versiune rusă a teoriei astronauților antici.
Se ia ca punct de plecare
faptul că, probabil, venim de la stele,
iar punctul final este că trebuie să ne întoarcem la stele.
Acesta se consideră că a fost factorul motivant
din spatele programului spațial rus.
Punctul de vedere cosmist rusesc
era că, până la urmă, viitorul Rusiei
era colonizarea spațiului
și că, de fapt, ieșirea în spațiul cosmic
era o prerogativă spirituală.
Naratorul: În mai 1903, Konstantin Țiolkovski,
un cosmist, dar și matematician din Kaluga, Rusia,
a publicat o lucrare de referință despre știința rachetelor intitulată
„Explorarea spațiului cosmic prin intermediul dispozitivelor tip rachetă”.
Într-o perioadă în care cea mai mare parte a lumii
nu avea automobile sau măcar electricitate,
Țiolkovsky încerca să-și dea seama cum să călătorească
la stele.
O ipoteză pe care a propus-o,
numită „ecuația ideală a rachetei”,
a calculat valoarea vitezei care este necesară pentru ridicarea
unei aeronave în spațiul cosmic.
În mod uimitor, acea ecuație din 1903 a fost utilizată direct
în lansarea satelitului Sputnik 1.
Așadar, a avut o mare influență și a funcționat.
Traducere și adaptare: Bic@2021
Naratorul: Ce l-a determinat pe Țiolkovsky și apoi pe alți cosmiști
să adere la astfel de credințe extraordinare?
Teoreticienii astronauților antici cred că
răspunsul poate fi găsit chiar în scrierile lui Țiolkovsky,
în care acesta descria că a primit
un mesaj extraterestru, de la stele.
Naratorul: Opera lui Țiolkovski a inaugurat o nouă eră
a explorării umane,
motivând guvernul rus să-l trimită pe cosmonautul
Yuri Gagarin în spațiu, în 1961.
S-ar putea oare ca scopul programului cosmic sovietic
să fi fost nu doar acela de a demonstra superioritatea lor tehnologică,
ci și să se realizeze conexiunea cu ființele extraterestre?
Deci, avem știință de vreo poveste
care ar putea să fie relatarea unui gen de întâlnire OZN?
- Cosmonauții ruși au destul de multe astfel de povești. - Bine.
Una devenită celebră s-a întâmplat în 1984, când trei cosmonauți
se aflau pe stația spațială Salyut 7.
Naratorul: Orbitând la 277 de km deasupra Pământului, Salyut 7
a fost stația spațială de cercetare științifică a Rusiei.
La 12 iulie 1984,
cosmonauții Oleg Atkov, Leonid Kizim
și Vladimir Solovyov
se aflau la bordul navei spațiale
când au asistat la un eveniment extraordinar.
În timpul misiunii Salyut 7,
cosmonauții sovietici au avut o întâlnire bizară.
Nava spațială a fost înconjurată de o strălucire stranie
și, dintr-o dată, au văzut niște figuri imense
afară, în spațiu.
Cei trei cosmonauți au văzut la una dintre ferestre
ceva care arăta ca...
au descris-o ca pe o aură portocalie și strălucitoare,
care lua forma unor fețe umane, dar unele uriașe,
cam de dimensiunea unui avion cu reacție,
și nu-și puteau explica despre ce este vorba.
Naratorul: Ceea ce face ca acest eveniment să fie și mai convingător pentru cercetători,
este faptul că cei trei cosmonauți
nu numai că au descris aceeași bizară viziune,
dar au raportat că s-au simțit copleșiți
de un sentiment ciudat.
Nick Pope: În timpul întâlnirii neprevăzute de pe Salyut 7...
cosmonauții au trăit
un sentiment de liniște și bunăstare
și acest lucru este interesant, deoarece este contraintuitiv.
Ai fi tentat să crezi că,
în acel mediu dificil și periculos, al spațiului,
când se întâmplă ceva neobișnuit,
instinctul natural ar fi să intri în panică
și totuși se pare că s-a întâmplat exact contrariul.
Linenger: Am fost pe o stație spațială rusească timp de cinci luni...
Eu împreună cu doi cosmonauți ruși, am vorbit rusește tot timpul.
Și, știi, ei au spus povești despre vechiul Salyut 7,
pe care au avut un echipaj de cosmonauți care a spus că ei simt
un fel de prezență a îngerilor.
Și că asta le-a dat un sentiment de bine și confort.
Naratorul: Sentimentul de bunăstare
experimentat pe Salyut 7 de cei trei cosmonauți
ar putea oare indica faptul că se aflau în prezența unor ființe
din altă lume?
Este oare posibil să fi întâlnit entități similare
cu cele descrise de celebrul cosmist
Konstantin Țiolkovski?
Ar putea fi, de fapt, la fel cu ceea ce cosmonauții au văzut
din stația spațială Salyut 7?
Iar asta este interesant, deoarece ideea rușilor este că
atunci când vom merge la stele,
vom întâlni extratereștri
și ea este astfel inextricabil legată
de cosmism și de întreaga viziune rusească asupra spațiului.
Cosmonauții ruși au fost mai deschiși la ideea
că extratereștrii vin aici
și multe episoade ciudate s-au întâmplat în spațiu
și sunt, de asemenea, curios în legătură
cu ceea ce văd astronauții în timp ce sunt acolo sus...
pe Lună, sau de pe aceste stații spațiale, în voiajele lor spațiale.
Tsoukalos: Dar, știți, unul dintre cei mai îndreptățiți oameni care
să pună asfel de întrebări ar fi un astronaut,
așa că l-am contactat pe dr. Leroy Chiao,
un astronaut propriu-zis, care ne așteaptă cu un apel video.
Abia aștept să văd asta.
Îl vom avea alături de noi pe dr. Leroy Chiao,
un astronaut, care ne așteaptă cu un video apel.
Deci, hai să vedem ce are de spus despre asta.
- Childress: Salut, Leroy! - Taylor: Salutare, dr. Chiao!
- Ce mai faci? E o plăcere să te cunosc. - Chiao: Bună băieți!
- Excelent. Ce mai faceți băieți? - Childress: Bine. - Tsoukalos: Bine. Mulțumim.
Frumos modelul Saturn V pe care îl ai în fundal!
Thanks. Mulțumesc. (râsete)
Spune-ne deci,
deoarece nu sunt mulți oameni care au călătorit în spațiul cosmic,
eu cred că una dintre întrebările de bază este:
cum te simți acolo?
Sigur că da. Adică, este într-adevăr o experiență deosebită,
așa cum îți poți imagina, mai ales prima dată,
când te urci în vehicul și te lansezi spațiu.
E mult mai emoționant decât mă așteptam.
Desigur, m-am uitat înapoi spre Pământ îndată ce am intrat pe orbită,
am văzut cât de frumoasă este planeta noastră, cu culorile ei
atât de strălucitoare și... o experiență emoțională, desigur.
La câte misiuni ai participat?
Am zburat în patru misiuni în spațiu.
Primele mele trei misiuni au fost la bordul navetelor spațiale,
iar în al patrulea zbor m-am antrenat cu rușii
și am lansat Stația Spațială Internațională,
unde am servit în calitate de comandant și ofițer științific NASA
în timpul celei de-a zecea expediții, care a durat șase luni și jumătate.
Sunt foarte interesat de orice evenimente inexplicabile
văzute sau trăite.
Ai văzut vreodată ceva ce nu ai putea explica?
Da. De fapt, da, am văzut.
Știi, în ultima mea ieșire în spațiu, în misiunea de pe Stația Spațială,
eram în amurg, știi, la granița dintre
întuneric și lumină.
Atunci am văzut patru sau cinci lumini,
care zburau în formație și mi-am zis, "uau, ce este asta?"
Și l-am chemat în rusă pe colegul meu de echipaj rus,
care era și el afară, cu mine.
L-am întrebat: „hei, ai văzut luminile acelea trecând?”
Dar el era cu fața în partea opusă, așa că nu le-a văzut.
Childress: Deci, când ai văzut luminile
- care treceau pe lângă tine... - Da. Mm-hmm.
ai crezut că sunt, probabil, OZN-uri?
Vezi, pe atunci, nu știam ce sunt.
Abia mai târziu,
după ce am aterizat, am aflat că cineva își dăduse seama
că în acel moment eram în largul coastei Americii de Sud.
Au spus că am văzut o linie de bărci de pescuit
care foloseau lumini foarte puternice pentru a atrage calmarii.
Dar, în același timp, nu ai vedea și luminile din Buenos Aires
sau Montevideo? Pentru că aceea era zona în care
- se aflau bărcile care pescuiau calmar. - În mod normal, da. În mod normal așa ar fi.
Dar cine știe? Nu eram sigur spre ce direcție
eram îndreptat cu fața, pentru că ne aflam în zona crepusculară, de amurg
și nu-mi puteam da seama
în ce direcție era Pământul.
Taylor: În concluzie, este foarte interesant.
Mulți oameni nu își dau seama de acest lucru,
dar și alți astronauți, de-a lungul timpului, au susținut
că au văzut lucruri care nu au putut fi explicate.
Da.
Taylor: Gordon Cooper susține că a văzut unul.
John Glenn a văzut licurici în preajma navei sale spațiale.
Buzz Aldrin a susținut că a văzut în apropiere de Pământ
lucruri pe care nu le putem explica.
Naratorul: Potrivit cercetătorilor OZN,
o observație extraordinară a fost raportată în timpul
celei mai faimoase misiuni a NASA.
În iulie 1969, în timp ce Apollo 11 călătorea spre Lună,
Buzz Aldrin a observat că era ceva
în afara uneia dintre ferestre, care îi urmărea .
Și el și Neil Armstrong au încercat să-și dea seama ce ar putea fi.
Aldrin: Mă uitam pe fereastră și am spus:
"ce-i asta?"
Acolo se afla un obiect care se mișca în raport de orice altceva.
Doamne, nu ar trebui să facă asta!
Mă întrebam cât de departe este.
Dacă este departe, atunci se mișcă foarte repede.
Dacă nu este prea departe,
poate nu merge foarte repede.
Mă întrebam ce este.
„Hei, Neil, uită-te la asta”.
Și ne-am uitat.
"Doamne, ce este asta?"
"probabil că este treapta superioară a rachetei."
"Da, dar doar ne-am uitat la chestia aia cu atenție...
"e în fața noastră, o vedem pe fereastră,
nu aveam cum, pur și simplu, să aprindem motorul și plecăm de acolo."
Ei bine, cred că nu asta vedeam de fapt,
pentru că era departe de noi.
Dar care este șansa să fie vorba de ceva...
extraterestru, sau de-al rușilor, sau de altceva?
Dar nu s-a pus niciun moment problema să anulăm
călătoria spre Lună și să punem capăt misiunii,
pentru a afla ce era acolo.
(chicote)
Pope: Doar câteva dintre observațiile de OZN-uri făcute de astronauți
sunt la fel de controversate ca cele care îl implică pe Buzz Aldrin.
Efectiv, cei care cred, spun că
OZN-urile i-au urmărit până la Lună.
Unii chiar spun că, atunci când ai noștri au ajuns pe Lună,
extratereștrii erau deja acolo, așteptându-i.
Childress: Leroy, când te aflai în spațiu,
împreună cu colegii tăi astronauți,
inclusiv cu rușii,
ai vorbit vreodată despre extratereștri sau OZN-uri?
A fost vreodată acesta un subiect de discuție?
Da, cred că nu există nicio îndoială că mulți dintre noi, astronauții,
am văzut lucruri ciudate și încă nu știm sigur ce au fost.
Naratorul: Un astronaut care a experimentat ceva pe care nu și l-a putut explica,
este Jerry Linenger, omul care a efectuat o incredibilă călătorie spațială,
de 50 de milioane de mile, în anii 1990,
și care a supraviețuit celui mai grav incendiu experimentat vreodată
la bordul unei nave spațiale aflată pe orbită.
Am avut privilegiul de a zbura cu naveta spațială,
ceea ce a fost incredibil.
și de a locui pe stația spațială MIR...
O stație spațială rusească.
Așa că oamenii mă întreabă: „ai văzut vreun OZN?”
Și, știi, eu nu vreau să scot asta din context,
dar obiecte zburătoare neidentificate? Da.
Cred că am văzut cu toții ceva, acolo sus, dar nu suntem
tocmai siguri despre ce ar putea fi vorba.
Când eram pe stația spațială rusească, a fost un moment
când am văzut un fel de lucru alb, cu aspect globular.
Arăta cam ca un bulgăre de zăpadă, cu o formă neregulată,
aflat destul de departe de stație,
și atunci l-am chemat pe unul dintre colegii din echipaj.
L-am întrebat: "știi ce naiba este asta?"
Iar el mi-a răspuns: "Habar n-am."
Și după aia, ne-am cam scărpinat în cap.
A spus, bine, „poate este o bucată de gheață, de pe rezervorul extern,
care ne traversează din nou calea”.
Și știi cum e, cine poate spune? Dar a fost cu siguranță ceva
ce niciunul dintre noi nu putea identifica.
Nu este ceva neobișnuit să vezi astfel de lucruri.
Cu siguranță nu eram prea sfios ca să vorbesc despre
luminile ciudate care gândeam că zboară pe lângă noi.
Știi, nu am raportat asta
ca atare, în mod formal,
dar am relatat-o în clar, într-o transmisie radio
către partenerul meu, pentru a afla le poate vedea dacă și el.
Probabilitatea ca, știi,
un vehicul inteligent să vină în vizită la noi...
cred că este mică, dar nu este zero.
Taylor: Dar crezi că ei poate au văzut
ceva asemănător cu ceea ce ai văzut tu...
- și că pur și simplu nu ne-am dat seama ce era în realitate... - Mm-hmm.
...sau poate au existat lucruri pe care încă nu le-am putut explica?
Ei bine, știi butada, niciodată să nu spui niciodată.
Vreau să spun că eu unul nu aș afirma niciodată
că știu totul
și că pot să explic totul.
Cred cu tărie că există viață inteligentă
în tot Universul.
De fapt, cred că este culmea aroganței pentru noi,
aici, pe Pământ, să credem că suntem singurii
inteligenți din Univers.
- Taylor: Ei bine, multumesc. - Childress: A fost grozav să vorbim cu tine.
Da. Și mie mi-a părut bine să vorbesc cu voi băieți. Mulțumesc.
- A fost o adevărată plăcere. Mulțumesc. - Ai grijă. La revedere.
Tsoukalos: Oau!
Cred că este grozav că Leroy a avut
aceste experiențe interesante.
A văzut lucruri pe care nu și le-a putut explica,
deși acum i s-au explicat.
Dar mulți astronauți au văzut lucruri neobișnuite...
dacă... dacă âsubscrieți la această idee,
atunci hai să fim de acord cu el și să spunem:
„bine. Există o explicație firească
- pentru acest exemplu particular”. - Desigur.
Dar mai există nenumărate alte întâlniri,
pe care le-am găsit mereu fascinante.
Childress: Oamenii din cadrul programelor spațiale țin lucrurile secrete.
În cadrul NASA, programul spațial american,
cred că s-a depus mult efort
de a nu purta discuții
despre posibilele OZN-uri, despre posibilii extratereștri.
Motivul pentru care astronauții americani nu au făcut acest lucru
este din cauza stupidului raportul Brookings.
Când, în 1960, după începerea programului Mercury,
a apărut raportul Brookings,
concluzia finală a fost că
publicul larg ar înnebuni dacă li s-ar dezvălui
dovezile despre existența vieții extraterestre.
Da, avertizează... au avertizat despre asta. Da.
Și așa, și așa, programul de pregătire al astronautului,
pe tot parcursul erei navetei, a fost făcut...
filozofia, sau poate ordinele, au fost:
dacă vedeți așa ceva, nu vorbim despre asta.
- Tu îi spui... - Și îi spui... îi zici „bogey”, codat.
Naratorul: Potrivit cercetătorilor OZN,
unul dintre primele incidente
care a implicat mușamalizarea unei observații de tip OZN în spațiu,
a avut loc pe 4 decembrie 1965,
la scurt timp după ce Gemini 7 a decolat
din Cape Canaveral, Florida,
în cel de-al 12-lea zbor spațial american.
La bord se aflau astronauții Frank Borman și Jim Lovell.
La doar câteva ore din timpul misiunii lor, au
raportat o observație neobișnuită de pe orbită.
Au transmis prin radio către NASA că au un „bogey”
în afara hubloului.
De fapt, au văzut ceva ciudat pe orbită
și nu au știut imediat ce este.
Bill Birnes: Controlul de la NASA este supărat în această privință.
„Nu raporta asta. Ce faci?
Oh, sunt doar resturi, resturi ale treptelor de rachetă".
Dar nu. Astronauții se țin tare...
iar acesta este un eveniment cu mai mulți martori...
acestea sunt nave care zboară împreună cu capsula Gemini.
Și întregul incident este trecut sub tăcere după aterizare.
L-au urmărit și au rămas uimiți.
Vreau să spun că ei nu au avut parte de nicio explicație.
Nu se așteptaseră la asta
și încă nu știu ce au văzut.
Ceea ce prezentați, cu bună credință, este un fenomen inexplicabil,
care se vede prin hubloul navei voastre spațiale.
Edgar Mitchell este un alt astronaut.
- Adică, și-a petrecut întreaga viață de după încetarea activității... - Da.
- ...să promoveze contactul cu extratereștrii... - Foarte corect.
...precum și credința în existența extratereștrilor.
Iată un astronaut NASA care este...
complet convins de treaba asta,
că suntem vizitați.
Naratorul: Astronautul Edgar Mitchell a servit ca pilot al modulului lunar
pe Apollo 14.
La 5 februarie 1971,
a făcut istorie când a finalizat a treia aselenizare pe Lună
și a devenit a șasea persoană care a pus vreodată piciorul pe Lună.
Apollo 14 a fost prima misiune lunară
care a început explorarea științifică.
Am aselenizat în zona muntoasă Fra Mauro
iar scopul nostru acolo,
era să inițiem o cercetare științifică, să montăm instrumente,
să facem o expediție de cercetare geologică până în vârful craterului
și să aducem la întoarcere mostre, ceea ce am și făcut.
Naratorul: Timp de peste nouă ore,
Mitchell și comandantul misiunii, Alan Shepard,
au explorat suprafața lunară.
Dar, potrivit lui Mitchell,
pentru el, cea mai semnificativă parte a călătoriei lor
a avut loc în timp ce se întorceau pe Pământ.
După ce mi-am făcut toată munca și am pornit pe drumul spre casă,
am avut brusc o experiență
pe care o voi descrie ca pe una plină de extaz și exaltare.
Și mi-am dat seama că totul era parte a aceluiaşi lucru.
Și mi-am dat seama că, probabil,
această experiență,
povestea noastră, așa cum este explicată de știință,
a fost incompletă și posibil greșită
și că poate ceea ce ar trebui să facem acum
este să luăm din nou foarte în serios întrebarea:
care este originea noastră? Care este locul nostru în Univers?
Și că experiența asta pe care am avut-o în spațiu,
a fost un fel de epifanie.
Naratorul: Peste ani, experiența care i-a schimbat viața lui Mitchell,
l-a inspirat să înceapă să investigheze
fenomenul OZN.
Nu am avut nicio experiență personală.
În orice caz, îi știu practic pe toți cercetătorii fenomenului,
atât din Europa cât și din Statele Unite,
care au petrecut zeci de ani lucrând la această problemă,
am ascultat și investigat
toate observațiile făcute vreme de zeci de ani
și sunt destul de sigur că este adevărat.
Și am fost implicat în proiectul de dezvăluire al adevărului,
încercând să obțin aceste informații
și să arăt ceea ce se știe cu adevărat.
Încă simt că, da, NASA,
are secrete.
Mulți oameni au spus: „Ei bine, uite,
toată lumea din NASA ar putea să dețină ceva secrete”.
Dar asta este, deasemenea, greșit.
În cadrul acestor programe spațiale,
planurile sunt compartimentate, trebuie să știți asta. - Ei bine...
- Cei angajați în programul spațial nu trebuie să știe totul.
Este necesar să țină lucrurile secrete. Ei trebuie să facă asta.
Știți, în ceea ce mă privește,
eu cred că explorarea
și poate chiar colonizarea spațiului
sunt lucrurile pe care suntem sortiți să le facem.
Cred că suntem cu toții conectați la ideea că
trebuie să căutăm, în mod inerent,
locul din care am venit, nu?
Găsesc fascinant faptul că există aceste istorii
despre astronauți și întâlniri extraterestre.
Suntem astăzi în posesia
- unor dovezi fotografice. - Da.
Sigur că da, am văzut cu toții câteva fotografii ciudate,
provenite de la astronauții NASA,
care sunt de fapt fenomene aeriene neidentificate
despre care nu avem nicio idee ce reprezintă.
Childress: Există câteva fotografii ale unor posibile OZN-uri,
ale unor posibile nave extraterestre.
Tsoukalos: Ai văzut
fotografia făcută pe Skylab, cu cele două sau trei lumini roșii?
Da, am văzut fotografia despre care vorbești.
Ei bine, corect, doar atât am avut de spus.
Avem fotografii foarte bune ale acelor lumini, iar apariția asta este o anomalie.
Naratorul: Lansată pe 25 mai 1973,
Skylab a fost prima stație spațială americană,
o navă orbitală de cercetare științifică.
După aproximativ patru luni petrecute pe orbită,
un astronaut de la bordul Skylab, pe nume Owen Garriott,
a făcut o fotografie a unui obiect misterios
aflat în afara stației spațiale.
Echipajul de pe Skylab 3 a văzut ceva ciudat
de la una dintre ferestrele stației,
un fel de lumină palidă, roșu-portocalie,
oscilantă, în depărtare.
Echipajul nu a putut să distingă exact ce era...
Aveau doar certitudinea că ori îi urmăreau luminile pe ei,
ori, mai degrabă, ei urmăreau acele lumini, de destul de mult timp.
Cea mai logică explicație putea fi aceea că era vorba de un satelit
sau de vreun fel de resturi, gunoi spațial,
dar echipajul și-a amintit, la momentul respectiv,
că mai văzuseră și alți sateliți pe orbită,
iar acei sateliți arătau așa cum se construiesc pe Pământ,
pe când acest fenomen pe care îl obsercaseră, aceste lumini,
nu arătau deloc așa.
În cele din urmă, explicația oferită publicului a arătat că
a fost vorba doar de reflecția
unui panou de control pe fundalul stației spațiale...
- Pe fereastră? - În fereastră.
Exact. Dar există module,
simulatoare de instruire pentru astfel de lucruri,
în care poți intra efectiv și poți reconstitui condițiile
în care ar fi posibil acest fenomen
și îți vei putea da seama că, în ceea ce privește acele lumini roșii,
panoul nu este dotat cu două sau trei lumini de acest fel.
Are doar una singură.
Deci se respinge ideea
că a fost o reflectare a tabloului de bord.
Mi se pare foarte interesant.
Would I be correct in assuming
that these space stations are, uh,
Ar fi corect să presupun că aceste stații spațiale sunt echipate cu camere video?
Taylor: Ei bine, există câteva videoclipuri din era navetei spațiale.
Am văzut unele fenomene inexplicabile, de bună-credință.
Naratorul: În ceea ce îi privește pe cercetătorii OZN,
unele dintre cele mai convingătoare videoclipuri realizate în spațiul cosmic
au fost înregistrate în timpul misiunii NASA STS-80, din decembrie 1996.
În timpul misiunii navetei spațiale Columbia,
astronautul Story Musgrave
a surprins pe cameră o serie de evenimente ciudate,
inclusiv niște obiecte circulare care se mișcau foarte lent.
Pare, într-adevăr, că înregistrările la care ne uităm,
înregistrările video ale misinii STS-80, arată în mod clar ceva care seamănă
cu niște vehiculele cu motor, care evoluează pe orbită terestră joasă
și care ilustrează, cât se poate de evident, modul în care se presupune că pot funcționa
OZN-urile sau navele spațiale extraterestre.
Naratorul: În timp ce oamenii de știință de la NASA resping aceste speculații,
explicând că obiectele nu sunt nimic altceva decât particule de gheață,
imaginile incredibile i-au fascinat pe cercetători, inclusiv pe
inginerul aerospațial dr. Mark Carlotto, expert în imagini digitale.
După ce a petrecut nenumărate ore studiind filmările,
el a ajuns la concluzia că obiectul din aceste imagini
era unul controlat inteligent.
Mai multe obiecte au fost observate imediat după răsăritul soarelui.
Presupunerea făcută de NASA,
explicația oferită, este că imaginile sunt rezultatul mișcării particulelor
din zona întunecată în zona cu lumină solară,
astfel sunt brusc iluminate,
apar în obiectivul camerei, apoi se mișcă și după aceea,
dacă există un propulsor care le trage sau dacă sunt supuse unei alte acțiuni,
ele își schimbă direcția.
Cu toate acestea, purtătorii de cuvânt ai NASA nu comentează
ceea ce s-a văzut mai devreme în videoclip.
Aici, vedem Pământul cu aproximativ un minut înainte ca
discurile și dungile să apară
și mai vedem,
pe măsură ce camera face zoom, zona Puerto Rico.
Aici apare acea lumină pe care
o vedem în mijlocul ecranului.
Pe măsură ce zoomul camerei foto...
Operatorul camerei se mișcă de jur împrejur,
ca și când ar căuta ceva și,
într-o clipă, vom vedea că brusc, apare ceva,
aproape, literalmente, de nicăieri.
Dacă privim mai atent acest eveniment,
vedem cum în urmă, lasă o dâră, sau un fel de brazdă.
Totul se întâmplă foarte repede.
Este ceva foarte neobișnuit.
Pe această hartă, vedem Puerto Rico
și Insulele Virgine,
iar acum voi suprapune hărții unul dintre cadrele videoclipului.
Vedeți obiectul care apare și se mișcă de la stânga la dreapta?
Într-o jumătate de secundă, acest obiect se deplasează 515 km,
ceea ce reprezintă o viteză de 1030 km pe secundă.
Acest obiect se mișcă la fel de repede ca un fulger.
Dar în zonă nu se manifestă furtuni.
Este diferit de oricare alt fenomen natural cunoscut,
iar acest obiect nu a fost niciodată menționat nici de NASA,
nici de alții care au mai vorbit despre acest videoclip.
Naratorul: Este oare posibil ca NASA să fi capturat imagini
ale unei prezențe extraterestre în spațiul cosmic,
doar pentru a le clasa drept fenomene naturale?
Teoreticienii astronauților antici cred că,
pe măsură ce omenirea se aventurează tot mai departe,
în spațiu, este doar o chestiune de timp
înainte de a se înregistra o întâlnire extraterestră
imposibil de negat.
Deci, atunci care este următorul pas? Călătoria până la Marte, presupun.
Crezi că vom găsi acolo ceva răspunsuri
pentru multele noastre întrebări?
Ei bine, îți voi spune ce răspuns abia aștept să-l găsesc.
Am avut parte de o competiție pentru zborul spre Lună, iar acum este una pentru Marte.
- Dar acum sunt mult mai mulți implicați în acest joc, nu? - Taylor: Da. Da.
- Adică, avem... - Chiar în acest moment,
sunt trei națiuni,
rușii, chinezii și americanii vor să ajungă
pe Lună și pe Marte care și-au declarat intenția la nivel de guvern.
Dar vă spun că unii miliardari bogați
vor ajunge acolo, indiferent dacă vrem sau nu.
Childress: Și probabil că o pot face
mult mai ieftin decât aceste guverne.
Ei bine, acum că ne apropiem de Marte,
crezi că vom găsi acolo câteva răspunsuri
la multe dintre întrebările noastre?
Ei bine, îți voi spune ce răspuns abia aștept să-l aflu.
Există o fotografie pe care o poți găsi
în baza de date de pe orbiterul Reconnaissance de pe Marte.
Și arată, de exemplu, și ca un mic bazin de apă
și ca un aisberg și ca un nor, toate în aceeași imagine.
Deci, cred că vom găsi cu siguranță apă,
iar dacă vom găsi apă și știm că vara
- temperatura ajunge la vreo 20 de grade... - Găsim viață.
- Absolut, asta vom găsi! - Tsoukalos: Vezi,
uite ce, pentru mine, știi...
- Viața pe care o caut... - Da.
...arată ca tine, sau ca mine.
Este o formă umanoidă.
Și dacă găsim viață bacteriană, tot e bine.
Și, după părerea mea, voi spune:
- Mare ispravă! - Taylor: Cred că asta ar spune
majoritatea oamenilor, Giorgio. Sunt de acord.
Totuși, permite-mi să mai spun ceva. Este posibil ca Marte
să fi fost planeta albastră-verde de aici, să știi,
acum un miliard de ani, în locul Pământului și,
după ce s-a întâmplat ceva cu Marte,
ei au migrat de acolo, până aici.
Naratorul: Migrație de pe Marte pe Pământ?
Unii teoreticieni ai astronauților antici au propus
ideea incredibilă că rasa umană își are originea, de fapt,
pe cea mai apropiată planetă, vecină a Pământului,
precum și convingerea lor că toate călătoriile oamenilor în spațiu,
au ca finalitate întoarcerea
la această patrie ancestrală.
Deși poate suna ca un scenariu de film SF,
unii oameni de știință au spus că,
pe baza a ceea ce am învățat despre planeta roșie,
aceasta nu este o idee chiar atât de fantezistă, până la urmă.
Marte, la un moment dat în trecutul său, semăna mult cu Pământul.
Era o lume a oceanelor albastre,
având o cantitate semnificativă de apă.
Știm cu certitudine că acum miliarde de ani,
când viața a apărut pentru prima dată aici, pe Pământ,
Marte era un loc mult mai blând,
o lume mai îndurătoare în sine.
Știm că a avut o atmosferă groasă
pentru a proteja și acoperi planeta
și ar fi avut molecule organice,
elementele constitutive ale vieții așa cum o cunoaștem.
Deci, este evident că Marte
a avut propria geneză, propria sa origine a vieții.
Naratorul: Dacă Marte a fost odată o planetă asemănătoare Pământului,
ar fi putut susține ea viața umană?
În mod curios, cercetătorii au găsit o legătură remarcabilă
între fiziologia umană și condițiile de pe Marte.
Când astronauții ajung în spațiu,
ritmurile lor circadiene, ceasurile lor biologice,
se schimbă de la 24 de ore la 24,9 ore,
care se întâmplă să fie exact durata unei zile
pe planeta Marte.
Având în vedere faptul că ceasurile corpului nostru sunt reglate
după planeta Marte și nu după planeta Pământ,
asta îmi indică faptul că noi am venit aici, de acolo.
Naratorul: Am putea fi, de fapt, marțieni?
Și ar putea fi acesta motivul pentru care
suntem atât de determinați să explorăm dincolo de planeta Pământ?
În aprilie 2020,
NASA a anunțat că trei companii private...
Blue Origin, Dynetics și Spacex,
vor concura pentru a proiecta noul sistem american de asolizare,
sau HLS.
Scopul său final: să trimită astronauți
pe Marte.
Pope: Cred că următorii câțiva ani
vor fi absolut esențiali
în exporarea planetei Marte.
Vedem misiune după misiune după misiune,
către Marte și, din nou, ne-am putea întreba de ce.
Oare pentru că, atunci când umanitatea se va extinde
în Cosmos, va trebui să avem
o bază planetară, iar Marte este un loc potrivit pentru asta?
Sau este pentru că oamenii de știință știu, sau suspectează
că există ceva acolo?
Nu știm cum este acum pe Marte, dar putem specula.
Avem la dispoziție niște fotografii.
Au fost scrise cărți care speculează că pe Marte există anumite structuri.
Îmi place să cred că pe Marte se găsesc construcții și că acolo a existat cândva
o civilizație străveche, care poate că acum este moartă.
Și mai ai, de asemenea, acest monolit ciudat,
- pe satelitul marțian Phobos. - Tsoukalos: Phobos. - Oh, Phobos! Da.
Tsoukalos: regiunea Cydonia de exemplu,
este de asemenea interesantă.
Aici se află piramidele!
- Absolut. - Childress: Ce caută acolo?
Este o formațiune naturală?
Adică, pare a fi ceva extrem de nefiresc.
Naratorul: Cercetătorii care studiază fotografiile suprafeței marțiene
aflate la NASA,
au identificat ceea ce pare a fi
oi serie de structuri artificiale.
Mark Carlotto: Există o serie de structuri piramidale numită „Orașul”.
Există și un chip devenit faimos pe suprafața planetei Marte.
Ar putea fi dovada că, probabil,
a existat o civilizație preistorică pe Marte.
Pope: Este doar o chestiune de timp înainte de a găsi
dovezi de necontestat ale prezenței microbilor pe Marte.
Și poate, iar acesta ar fi desigur, sfântul Graal,
poate vom găsi urmele
vreunei civilizații antice.
Naratorul: Când primii astronauți vor ajunge pe Marte,
vor descoperi oare dovezi
că planeta roșie a mai fost vizitată odinioară,
sau poate vor descoperi ceva și mai profund?
Știi, de zeci de ani, ne tot punem aceste întrebări despre Marte.
Și acum, dacă tot suntem la debutul activităților care, în curând,
ne vor permite să mergem acolo,
desigur că vom găsi și aceste răspunsuri și asta, posibil,
chiar în timpul vieții noastre.
Și noi trăim în astfel de vremuri interesante!
Taylor: NASA intenționează
să trimită pe Marte
prima sa misiune cu echipaj în anii 2030.
Deci, înseamnă că suntem la doar zece ani distanță de expediția spre Marte
și prin urmare, asta ar trebui să se întâmple în timpul vieții noastre.
Dacă a existat acolo o civilizație,
probabil că vor amartiza cât mai aproape de
locul în care ar fi putut fi aceasta.
- Așa este. - Și, în cele din urmă, cineva
- se va împiedica de acele structuri. - Childress: Poate că atunci când
vom merge pe Marte, de fapt ne vom reîntoarce pe Marte,
după ce, poate, noi inițial am venit de acolo.
- Și trebuie să fie acolo o minte deschisă la orice posibilitate. - Cam așa.
Taylor: Dar există mai multe lucruri în evoluția noastră.
Nu putem rămâne aici. Mai devreme sau mai târziu,
se va întâmpla ceva care să ducă la dispariția
vieții pe Pământ.
Trebuie să părăsim Pământul
dacă vrem ca omenirea să supraviețuiască.
Corect!
Aceasta este... a fost o conversație atât de incredibilă
și de fascinantă deoarece
trăim cele mai incitante vremuri chiar acum,
pentru că odată cu privatizarea călătoriilor spațiale,
suntem destinați să ne întoarcem în spațiu
și să explorăm propriul nostru Sistem Solar,
iar apoi să mergem dincolo de marginile lui,
pentru că asta face parte din ceea ce suntem.
Taylor: Cred că, în mai puțin de o sută de ani,
vom avansa suficient de mult în cercetarea legilor fizicii,
astfel încât vom putea călători la viteze
care sunt, în mod absolut, rapide,
adică la viteze warp și lucruri de genul acesta.
Posedăm un nivel de înțelegere
a fizicii teoretice, care ne permite să facem asta.
- Urmează elementele de inginerie, desigur. - Corect.
- Childress: Bine, corect. - Așa că, iată chestiunea.
- Suntem o specie destul de tânără. - Așa este.
Taylor: Mai devreme sau mai târziu, se va întâmpla ceva,
un eveniment cataclismic, în urma căruia s-ar întâmpla
ca viața de pe Pământ să dispară.
S-ar putea ca până atunci să treacă un miliard, sau poate un milion de ani,
dar se poate întâmpla și săptămâna viitoare.
Trebuie să mergem pe Lună și să instalăm acolo oameni.
Trebuie să mergem pe Marte și să facem planeta locuibilă.
Așa că trebuie să părăsim această planetă, Pământul,
dacă vrem ca omenirea să supraviețuiască.
Și cine poate spune că asta nu s-a întâmplat deja...
- Desigur. - ...și că noi suntem parte a acestui proces de supraviețuire?
Există atât de multe stele acolo, în spațiu,
încât ar trebui să mai existe și alte civilizații.
Era o necesitate să plece să exploreze
și să se răspândească
prin Univers.
Cosmiștii ruși credeau că noi am venit din stele
și că suntem destinați să ne întoarcem la stele.
Și cam asta facem acum, nu-i așa?
Revenim la stele, în multe privințe, ca exploratori.
Cred că ai absolută dreptate cu asta.
Știi, asta mă face să mă gândesc la Edgar Rice Burroughs.
Chiar înainte de epoca de aur
a ceea ce am numi science fiction-ul anilor '30,
John Carter of Mars...
Chessmen of Mars, și da, Princess of Mars.
- Aventurile Barsoomiene... - Da.
...A fost unul, John Carter,
care a părăsit cumva Pământul și care atunci când ajunge pe Marte,
descoperă că acolo există o întreagă civilizație.
SF-ul conduce către acest tip de imaginație.
M-a captivat de când eram copil, urmărind Star Trek
și citindu-i pe Robert Heinlein, Asimov și Arthur C. Clarke
și toate aceste lucruri, nu? Ne spun
- care ar putea fi viitorul. - Tsoukalos: SF-ul a devenit,
în multe cazuri, fapt științific.
Iar tehnologia s-a accelerat exponențial.
Vă puteți imagina unde vom fi peste 20 de ani?
Taylor: Știi, vreau să cunosc
toate aceste teorii ale astronauților antici.
Vreau să merg acolo și să-i găsesc pe Thor și pe Zeus
și pe toți băieții ăștia și vreau să-i întreb:
„Unde ați plecat?” Corect?
- Poate că ne așteaptă chiar acum să ajungem acolo, nu? - Poate că da.
- Și să zică: "v-am așteptat. Ce a durat atât de mult?" - Chiar așa?
Chiar cred că suntem destinați să explorăm spațiul
și, probabil, să îl colonizăm și,
dacă facem acest lucru, mai devreme sau mai târziu,
vom da peste strămoșii noștri extratereștri.
Și sunt foarte nerăbdător să văd ce ne rezervă viitorul.
Traducere și adaptare: Bic@2021
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania