Naratorul: O gospodină care a convins milioane de oameni
să-și împărtășească observațiile lor.
Linda Moulton Howe: Coral Lorenzen
este unul dintre primii oameni care a spus
că este ceva serios
cu aceste obiecte de pe cer.
Naratorul: Un om de știință care a descoperit noi dovezi șocante
despre un OZN prăbușit.
Richard Dolan: Stanton Friedman, mai mult decât oricare altă persoană,
a deschis cazul Roswell pentru restul lumii.
Naratorul: Un astronom care a documentat întâlniri de aproape
pentru Armata S.U.A..
Paul Hynek: Tatăl meu era într-adevăr convins
că este ceva prea legitim
pentru a fi ignorat.
Naratorul: Adepul teoriei astronauților antici Giorgio Tsoukalos,
scriitorul David Childress
și fostul ofițer al Ministerului britanic al apărării
Nick Pope,
s-au reunit pentru a examina
munca inovatoare, de pionierat,
a cercetătorilor, anchetatorilor și observatorilor,
care au îndrăznit să contrazică instituțiile științifice
și care astfel au schimbat lumea.
Pope: Fără Jacques Vallée,
probabil că această discuție nu ar avea loc.
Naratorul: Dar nu cumva mai rămâne oare de scris
ultimul capitol al poveștilor lor?
Se va da pe față, cât de curând, odată pentru totdeauna,
că Pământul este vizitat
de extratereștri?
Trebuie să vă întrebați unde duc toate acestea,
și oare ne vom apropia curând de adevăr?
PIONIERII CERCETĂRII OZN Traducere și adaptare: Bic@2021
Naratorul: Există o ușă în Univers...
...Dincolo de aceasta se află promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială tot ceea ce
am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt peste tot în jurul nostru.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Nu am fost niciodată singuri.
PIONIERII OZN Traducere și adaptare: Bic@2021
Sunt încântat să fiu aici, cu voi,
să vorbim despre fenomenul OZN modern.
Paradigma s-a schimbat cu siguranță,
deoarece acum 20 de ani a fost întotdeauna negată, negată, negată.
Deci, știți, cred că trăim
vremuri incredibil de incitante.
Adevărat. Absolut. Și aceasta, desigur,
face parte dintr-o poveste mai amplă.
Revelație după revelație, din partea guvernului însuși.
Aș mai spune, de asemenea, că probabil și serialul
Extratereștrii antici a contribuit la această
schimbare de paradigmă, și că oamenii se simt acum
mai confortabil atunci când își spun poveștile,
experiențele pe care le-au avut.
Așa-numitul „zeitgeist” (spiritul epocii)
s-a schimbat în favoarea noastră.
Și chiar cred că, orice s-ar întâmpla,
fenomenul OZN modern
este direct conectat la timpurile antice.
Ei bine, fenomenul OZN se manifestă
de mii de ani, conform textelor istorice
care vorbesc despre aceste obiecte zburătoare neidentificate.
Chiar și în evul mediu
găsești povești despre OZN-uri, istorii care erau tipărite
pe așa numitele „foi mari de hârtie”,
cum ar fi, de exemplu,
cele de la Nürnberg sau la Basel.
Erau, de fapt, reproduceri
a ceea ce au văzut pe cer.
În mod clar, pe atunci nu aveau fotografii,
dar aveau desene.
Modul în care sunt raportate astăzi astfel de lucruri
se datorează faptului că avem tehnologia potrivită.
♪ ♪
Naratorul: Oamenii au raportat observații ciudate pe cer
încă în cele mai vechi înregistrări istorice.
De mii de ani, astfel de întâlniri
au fost transmise prin tradiții orale,
texte și opere de artă.
Dar după aceea, în 1839,
artistul francez Louis Daguerre a oferit omenirii
o nouă și puternică tehnologie:
dagherotipul.
A fost primul procedeu fotografic disponibil publicului și astfel,
dintr-odată, oamenii au reușit să-și împărtășească unii altora
exact imaginile pe care le-au văzut cu ochii lor.
Doar trei decenii mai târziu,
lumea a primit prima presupusă fotografie a unui OZN.
Prima fotografie a unui OZN pe care o avem, făcută în 1870,
este a unei imense nave cilindrice,
undeva deasupra muntelui Washington din New Hampshire,
chiar la începutul erei fotografice.
Dolan: Se poate vedea această formațiune noroasă de deasupra muntelui Washington
și se observă, foarte evident, un obiect în formă de trabuc.
Desigur, multe rapoarte OZN
au descris obiecte în formă de trabuc.
Fotografia este oare autentică? Și da, se dovedește că este.
Naratorul: Pe măsură ce tehnologia a evoluat, la sfârșitul anilor 1800
și la începutul anilor 1900, la fel s-a dezvoltat și înțelegerea
de către omanitate a multor ipoteze care dăinuiau de multă vreme.
În loc să facă o legătură între evenimentele ciudate din cer
și divinitate, câteva minți iscoditoare
au propus o nouă și profundă explicație.
Și anume că ființe inteligente de pe alte planete,
care stăpâneau o tehnologie mult dincolo de a noastră,
ne vizitau lumea.
Unul dintre primii care a investigat această posibilitate
a fost un scriitor și cercetător american,
pe nume Charles Fort.
Mitch Horowitz: Oamenii au mai scris despre
lumini ciudate pe cer.
Dar Fort a fost probabil prima persoană din timpurile moderne
care a adunat și sistematizat
aceste relatări în cărțile sale.
Fort a gândit misiunea lui ca pe una care să zdruncine cunoașterea științifică,
la nivelul de dezvoltare din acel moment
și să demonstreze că există o întreagă lume
a fenomenelor inexplicabile, ciudate, care se repetă încontinuu.
Naratorul: În 1919, Fort a publicat reperele colecției sale
de incidente anormale și observații ciudate.
El și-a numit lucrarea Cartea blestematului.
Dolan: Acum, ceea ce a vrut să spună cu asta este că toate datele
pe care le-a adunat și le-a pus în acea carte au fost blamate
de lumea științifică a timpului său.
Asta e și ideea. Acolo erau date la care nimeni nu avea să se uite.
Naratorul: Astăzi termenul „fortean” continuă să fie folosit
pentru a descrie evenimente care nu pot fi explicate
de știința convențională.
Dar a trebuit să treacă un sfert de veac și un război mondial
până când cercetătorii au examinat mai îndeaproape relatările lui Fort.
Așadar, o mare parte a fenomenului OZN modern a început, cu adevărat,
în timpul celui de-al doilea război mondial.
Am avut parte de câteva lucruri, de unele aspecte în acest sens.
Bătălia de la Los Angeles... un eveniment uimitor
în care peste 1.400
de obuze antiaeriene au fost lansate
către ceva ce plutea pe deasupra orașului Los Angeles.
Și există și o fotografie. O fotografie devenită clasică...
- Childress: Era pe prima pagină a ziarului L.A. Times. - Pope: Da.
Apoi, îi avem pe acești piloți care au văzut
ciudatele globuri de lumină numite „Foo-Fighters”
și nu aș putea vorbi despre OZN-uri
fără să menționez, desigur, un singur nume:
- Roswell. - Mm-hmm.
Pope: Militarii au emis un comunicat de presă
care spunea că au recuperat un disc zburător.
Deci, apar toate aceste evenimente care se înmulțesc rapid,
dar cine le strânge laolaltă?
Nu ar trebui să uităm niciodată
că acum poate facem asta mai ușor.
Avem acest vast domeniu de lucru pe care îl putem folosi,
iar unul dintre marii pionieri ai acestui subiect,
cel care a făcut atât de mult pentru a-l aduce în atenție,
a fost Coral Lorenzen.
Naratorul: În anii 1950,
mii de observații de OZN-uri
erau raportate în toată țara.
Dar, în timp ce majoritatea a respins aceste relatări
ca fiind nimic mai mult decât curiozități,
o femeie din Arizona le-a luat în serios:
o gospodină în vârstă de 35 de ani, pe nume Coral Lorenzen.
Când Coral Lorenzen avea nouă ani,
ea a văzut primul său OZN, într-un loc de joacă,
unde era împreună cu doi prieteni.
Ea a declarat că ambarcațiunea i-a amintit
de o parașută fără corzi.
După experiențele pe care le-a avut,
ea a vrut să pună aceste lucruri pe o bază științifică,
să nu le trateze ca pe niște chestii de care doar să te miri.
Naratorul: Lucrând de acasă,
Coral și soțul ei, Jim, au fondat
Organizația de Cercetare a Fenomenelor Aeriene, sau APRO,
prima organizație publică de investigații OZN, din lume.
Folosindu-se inteligență și de un telefon,
Coral a adunat mii de rapoarte nepublicate,
de la martori din toată țara.
Pentru a exclude avioanele și fenomenele meteo neobișnuite
drept cauză a fenomenelor observate,
Coral a analizat judicios înregistrările, obținând referințe încrucișate
prin contactarea aerodromurilor și a bazelor militare locale.
Bill Birnes: Ceea ce a reușit ea, a fost să arate că există trăsături comune
ale diferitelor observații OZN, că au fost lucruri pe care le-au făcut aceste OZN-uri
și că observatorii au remarcat că aceste observații s-au întins peste
diferite culturi și în diferite părți ale Statelor Unite.
Naratorul: În cele din urmă, organizația APRO
a crescut până a ajuns să aibă câteva mii de membri
și a adunat rapoarte din întreaga lume.
Marden: Organizația a început cu puțin,
dar pe măsură ce reputația sa a crescut,
a reușit să atragă tot mai mulți oameni de știință și,
de asemenea, oameni din forțele aeriene
din alte țări.
Naratorul: Considerat unul dintre cele mai bune grupuri civile de cercetare
din vremea sa, organizația înființată de Coral Lorenzen a supravegheat
cercetarea fenomenelor aeriene
timp de mai mult de trei decenii,
până la moartea ei, în 1988.
A înființat acest grup
care a avut mii de membri
și, într-adevăr, a pus toate acestea laolaltă.
Au avut reprezentanți atât în diferite state din SUA,
cât și în alte țări.
Desigur, APRO ca grup,
și-a încheiat activitatea în 1988, iar apoi, sigur că da,
a fost MUFON cred... rețeaua OZN reciprocă...
care este un subprodus derivat din APRO.
Așa că es a catalogat cu adevărat,
o mare varietate de activități OZN
din întreaga lume.
Care era reacția, în acel moment, atunci când
ea suna la bazele Forțelor Aeriene?
Vorbeau relaxat cu ea, sau încercau să-i pună bețe în roate?
S-a lovit în niște pereți de cărămidă și probabil că oamenii
din armată se întrebau: „cine naiba mai e și asta?”
Dar era o persoană tenace. Era... uite.
Iat-o pe această femeie care luminează această pistă.
Care inițiază aproape în întregime acest domeniu de studiu
pe care-l vedem acum.
Nick, ne poți spune câte ceva despre munca ta
la Ministerul britanic al apărării?
Sigur. Am lucrat acolo 21 de ani.
Și din 1991 până în 1994,
am condus micul lor program OZN.
Sarcina mea era să cercetez și să investighez fenomenul,
să stabilesc dacă există ceva
cu semnificație în domeniul apărării, vreo amenințare
sau ceva de interes științific mai general.
Ai fost prima persoană care a avut această funcție
sau a mai fost cineva înaintea ta?
Oh, au fost mulți, mulți oameni înaintea mea!
Am început să studiem asta
încă de la cel de-al doilea război mondial,
dar care au fost provocările
cu care te-ai confruntat pentru a stabili
care observație era validă?
Adică, a existat un anumit protocol pentru munca pe care ai făcut-o?
Ei bine, au existat multe provocări,
dar protocoalele
erau, de fapt, complet stabilite.
Am avut o metodologie standard
foarte atent concepută
după modelul metodologiilor din Statele Unite,
dezvoltate, parțial, de dr. J. Allen Hynek.
Naratorul: În 1948, dr. J. Allen Hynek
lucra ca profesor de fizică și astronomie
la Universitatea de Stat din Ohio,
când a primit o ofertă de lucru neobișnuită.
Forțele Aeriene Americane l-au abordat
pentru a investiga observațiile de OZN-uri.
Fără tragere de inimă, s-a alăturat operațiunii speciale
care avea să devină cunoscută drept Proiectul „Cartea Albastră”.
La început, cred că tatăl meu a bănuit că aceasta va fi
o treabă de câteva weekenduri,
să răsfoiască doar niște rapoarte despre farfurii zburătoare
venite de la dna. Jones din Poughkeepsie.
Naratorul: În ciuda scepticismului său,
dr. Hynek a abordat cu mintea deschisă sarcina primită.
Ca parte a investigațiilor sale, el a fost
un pionier al noilor modalități de studiu a fenomenelor aeriene.
Mai degrabă decât să frunzărească rapoarte,
dr. Hynek a investigat personal observațiile
și a intervievat martori oculari din toată țara.
Pe baza cercetărilor sale, el a dezvoltat un nou sistem
de clasificare a observațiilor de OZN.
El a venit cu un sistem de clasificare
a întâlnirilor apropiate de primul, al doilea și al treilea tip.
O întâlnire apropiată de gradul întâi este atunci când
vezi un obiect de la o distanță de maxim, să zicem, 150 de m.
O întâlnire apropiată de gradul al doilea
este atunci când rămâne vreun fel de urmă fizică,
cum ar fi urme de radiații.
O întâlnire apropiată de gradul al treilea
este atunci când are loc un contact
cu un anumit tip de entitate.
Naratorul: Aplicarea meticuloasă a metodei științifice
de către dr. Hynek în investigațiile sale,
i-a permis să respingă multe dintre presupusele observări,
deoarece erau de fapt avioane, meteoriți sau chiar stele.
Dar, curios, din cele peste 12.000 de observații de OZN
investigate de Biroul dr. Hynek,
701 au rămas catalogate drept „neidentificat”.
Hynek: Tatăl meu a fost fascinat
de acest nucleu ireductibil
de cinci la sută din cazuri care nu au putut fi explicate.
Era ceva prea legitim,
care nu putea fi ignorat.
Vreme de mulți, mulți ani, Hynek a urmat întocmai
linia trasată de forțele aeriene în privința fenomenului OZN.
Dar, în cele din urmă, prin anii 1960,
1966 și '67,
Hynek își face publică poziția, în mod clar,
spunând că este vorba de un fenomen serios.
Hynek: Asta a creat o situație încordată, cu adevărat dificilă, deoarece Forțele Ariene
abordau o atitudine tot mai rigidă,
dar tatăl meu era într-adevăr convins că există un fenomen,
și chiar dorea cu adevărat ca știrea să ajungă în exterior.
Naratorul: Dar, în loc să permită extinderea anchetei,
în 1969, Forțele Aeriene au oprit brusc
Proiectul „Cartea Albastră”.
În anii care au urmat,
Hynek a devenit un susținător deschis al cercetării OZN,
publicând numeroase cărți despre acest subiect,
până la moartea sa, în 1986.
Hynek a devenit din ce în ce mai deziluzionat
de politica Forțelor Aeriene în acest sens
și, da, a fost frustrat.
Acești oameni nu au niciun interes să iasă public
- și să spună că ar putea exista extratereștri. - Childress: Așa e.
Și era la curent, așa cum erai și tu,
cu documentele clasificate
și, știi, pentru asta trebuie să ai o autorizație de securitate.
Trebuie să fi avut și el una.
Așadar, erau lucruri despre care nu putea vorbi.
- Nu ai crede asta? - Sunt sigur că așa este.
El era o persoană din interior
și probabil că avea o înțelegere mai profundă
a acestui fenomen
decât oricine altcineva implicat în asta, la acea vreme.
Și, uite, Jacques Vallée este un alt personaj fascinant,
un coleg, desigur, al dr. J. Allen Hynek,
doi dintre pionierii colosali ai acestui domeniu.
Fără Jacques Vallée și fără dr. J. Allen Hynek,
probabil că nu ne-am fi așezat în jurul acestei mese,
- ca să purtăm această discuție. - Corect.
Jacques Vallée s-a întors la folclor.
El a fost unul dintre primii care a văzut, și cu siguranță primul
care a popularizat paralela
dintre aceste relatări populare
și relatările mai moderne despre OZN-uri
și, în special, despre răpirile făcute de extratereștri.
Jumătate din familia mea provine din Austria
și acolo există multe povești populare
cu un popor de zâne,
în care un cioban fie dispare, fie adoarme
și nu se mai trezește decât după o săptămână,
chiar dacă, în mintea lui,
au trecut doar două ore.
Deci, cred că este minunat faptul că Vallée
a privit la acele povești
și le-a pus în contextul
unor potențiale întâlniri extraterestre.
Jacques este probabil cel mai mare
om de știință și cercetător al fenomenului OZN, în viață.
El a scris una dintre cele mai influente cărți
din domeniul OZN,
numită Pașaport către Magonia,
în care a lansat teoria conform căreia folclorul,
de-a lungul veacurilor, se potrivește extraordinar de bine
cu relatările OZN contemporane.
Naratorul: În 1961, dr. Jacques Vallée
lucra ca astronom la Comitetul Spațial Francez,
când a observat un obiect misterios care orbita Pământul.
Acest eveniment i-a stârnit interesul pe viață
pentru fenomenul OZN,
pe care el continuă să îl investigheze
de mai mult de șase decenii.
Munca lui Vallée a început pe la mijlocul anilor 1960,
el lucrând îndeaproape cu Allen Hynek,
făcând ceea ce s-ar putea numi studiul standard al OZN-urilor de atunci,
analizând diverse observații.
Naratorul: În timp ce lucra cu Hynek,
Vallée a propus cu îndrăzneală o nouă și profundă teorie
care să poată explica atât observațiile de OZN,
cât și alte experiențe paranormale.
El a susținut că multe OZN-uri, se pare, pot modifica
continuumul spațiu-timp
și a sugerat că este posibil ca ele să nu fi venit de pe altă planetă,
ci dintr-o altă dimensiune.
Dr. Jacques Vallée era cu ani înaintea
vremurilor sale.
Atunci când toți ceilalți căutau șuruburile și piulițele din care erau
făcute OZN-urile și se uitau după ocupanții lor,
Jacques Vallée era interesat
de fenomenele interdimensionale
asociate rapoartelor OZN.
Hynek: Jacques a ajutat într-adevăr domeniul OZN să accepte ideea
unor soluții cu adevărat exotice.
Odată ce studiezi cu adevărat fenomenele OZN,
este foarte greu să găsești o soluție
care să se potrivească tuturor cazurilor care au fost raportate.
J. Allen Hynek și Jacques Vallée,
au fost pionieri în acest domeniu și,
interesant detaliu,
clasicul film SF Close Encounters of the Third Kind (Întâlnire de gradul III),
este un omagiu adus lui J. Allen Hynek,
căruia Spielberg i-a dedicat
un mic medalion în film.
În acea scenă minunată de la sfârșit,
în care nava-mamă coboară pe sol,
el este tipul cu pipă.
Childress: Și, de fapt, în filmul respectiv este descris
și Jacques Vallée.
Nu este el expertul francez în domeniul OZN
care folosește muzica și tonurile sonore pentru a comunica
- cu extratereștrii? - Pope: Da, întradevăr.
Și, o mulțime de oameni nu știu acest lucru,
Close Encounters of the Third Kind
se bazează pe cartea
unuia dintre marii pionieri ai acestui domeniu.
Un pionier în acest domeniu a fost și Robert Emenegger,
care a scris cartea OZN-uri: trecut, prezent și viitor.
Ei bine, există o poveste fascinantă în legătură cu el.
Practic i s-a promis
că va obține imagini de film
cu un OZN care a aterizat la o bază a Forțelor Aeriene.
Într-adevăr?
Naratorul: În 1972, regizorul Robert Emenegger
a fost angajat de șeful de cabinet al președintelui Richard Nixon,
H.R. Haldeman, pentru a produce un film documentar.
Comitetul pentru realegerea președintelui
a dorit să realizeze un documentar științific
care să vină în sprijinul lui Nixon.
Un documentar despre niște proiecte secrete
la care lucrează guvernul,
care pot fi desclasificate.
Naratorul: Dar imediat ce Emenegger a început proiectul,
totul a luat o întorsătură neașteptată.
Holcombe: Bob Emenegger a fost întrebat:
„Ți-ar plăcea să faci un documentar despre OZN-uri?”
Iar Bob Emenegger a rămas uimit.
Mi-a spus acasă:
„Nu știam nimic despre OZN-uri. Am fost șocat”.
Li s-a spus că, dacă vor face documentarul,
li se va pune la dispoziție
o porțiune de peliculă de 16 mm., lungă de vreo 180 m.,
parte dintr-un film realizat la Baza Forțelor Aeriene Holloman,
în care se vede cum, acolo, aterizează un OZN.
Deci, Emenegger a fost de acord să facă documentarul.
Naratorul: Astfel, Emenegger a început producția unui documentar
care să prezinte publicului
imagini autentice ale unui OZN.
Dar când a venit timpul să primească materialele senzaționale
care i se promiseseră,
guvernul s-a răzgândit.
Holcombe: Persoana de contact de la Casa Albă i-a zis:
„Bob, urăsc să-ți spun asta,
dar filmul a fost retras”.
Bob Emenegger a fost dărâmat. A întrebat:
"De ce? După ce am făcut totul,
cu toate lucrurile terminate, de ce se întâmplă asta?"
Iar acela i-a răspuns: „Watergate”.
Grant Cameron: Ei au spus: „Nu putem permite să apară filmul.
„Trebuie să-ți faci propria versiune.
„Ceva care s-ar fi putut întâmpla în trecut,
sau se poate întâmpla în viitor”. Așa că uite ce au făcut.
Un documentar numit OZN: Trecut, prezent și viitor.
Deasemenea, au mai scos și o carte cu același nume.
Naratorul: Chiar și fără înregistrările de la militari,
lansarea din 1974 a documentarului lui Emenegger
a provocat agitație în comunitatea OZN.
Și mulți cred că presupusa întâlnire
de la Baza Forțelor Aeriene Holman
a influențat un film mult mai faimos.
Documentarul a fost realizat în 1975.
Filmul lui Steven Spielberg Close Encounters of the Third Kind
a apărut în 1977.
Deci, când vedeți Close Encounters of the Third Kind
vedeți, de fapt, povestea de la Baza Forțelor Aeriene Holman.
Am schimbat doar amplasarea.
Povestea a fost întocmai.
Naratorul: Pe 14 decembrie 1977,
Close Encounters of the Third Kind
se difuzează masiv în toată America,
încasând peste 10 milioane de dolari în prima săptămână.
Dar oare s-ar fi putut baza pe un eveniment real?
Aceasta este o poveste fascinantă
despre o aterizare OZN la o bază militară aeriană.
Și, uite, armata însăși
nu poate ieși ca să spună ceva,
deoarece, prin acea admitere,
ar recunoaște implicit că
au mințit despre acest eveniment timp de decenii.
Dar eu cred, de asemenea, că putem tranșa acest adevăr.
Acum mai multă vreme, oamenii spuneau:
„Ei bine, cum să te descurci cu scepticii?”
Unul dintre pionierii care, din păcate,
nu mai este alături de noi pentru că a murit în urmă cu doar câțiva ani,
a fost dr. Stanton Friedman,
specialist în fizică nucleară.
Pope: Stanton Friedman a fost o forță în acest domeniu.
Pe parcursul cariere sale,
el a participat la... Doamne, nu am o cifră exactă.
Cred că au fost sute... sau poate mii
de prezentări individuale
în școli, colegii,
în tot felul de locuri diferite,
era un fel de cavaler cruciat,
un evanghelist al acestui subiect
și nu aș putea vorbi despre Stanton fără,
desigur, să menționez Roswell.
Naratorul: Pe măsură ce interesul pentru fenomenul OZN a crescut,
o parte a oamenilor de știință de top
din țară a început propriile investigații,
inclusiv specialistul în fizică nucleară, dr. Stanton Friedman.
Una dintre cele mai semnificative contribuții ale dr. Friedman
la studiul OZN-urilor
a fost cercetarea pe care a făcut-o asupra unui incident care a avut loc
în Roswell, New Mexico, în 1947,
când un disc zburător, după ce s-ar fi prăbușit,
ar fi fost rapid recuperat, iar cazul mușamalizat, de armata SUA.
Stanton Friedman este omul care l-a intervievat pe Jesse Marcel sr.
care a fost cel mai important dintre martorii incidentului Roswell.
Naratorul: Maiorul Jesse Marcel
a fost șeful serviciului de informații
de la aerodromul armatei, din Roswell.
El, împreună cu generalul de brigadă Roger Ramey,
comandantul Forței a 8-a Aeriene,
au fost ofițerii însărcinați cu transportul resturilor
recuperate de la locul accidentului, de la Roswell la Fort Worth, Texas,
pentru a le prezenta presei.
În interviul său cu Stanton Friedman,
maiorul Marcel a făcut o mărturisire șocantă.
El a susținut că generalul Ramey
a înlocuit adevăratele resturi recuperate la Roswell.
Birnes: Maiorul Marcel a explicat cum au schimbat
resturile de la Roswell cu material recuperat de la un balon radar.
Și a trebuit să jure că asta a văzut.
Deci, ideea este că Stanton
a scos la lumină o mulțime de material
și că a fost prima persoană care a făcut publice toate astea.
Naratorul: Stanton a susținut că armata a fost angajată
într-o acoperire pe scară largă a existenței
vieții extraterestre,
ceea ce a dus la un scandal atât de mare, încât a fost numit „un Watergate cosmic”.
Dacă iei o carte despre OZN-uri scrisă în anii '50
și dacă are un index
te gândești: "oh, voi căuta incidentul Roswell",
dar nu vei găsi nimic. Nu este acolo.
Redescoperirea cazului Roswell este pe bună dreptate atribuită
- lui Stanton Friedman. - Interesant.
Știi, în toți acești ani am lucrat de fapt
cu unul dintre primii
cercetători și pionieri moderni în domeniul OZN-urilor,
din câți există.
Este specialistă în mutilări de vite.
Este specialistă în OZN-uri și Eoswell,
a noastră Linda Moulton Howe.
Naratorul: De mai bine de patru decenii,
reporterul de investigație Linda Moulton Howe
cercetează o potențială
prezență extraterestră pe Pământ.
A primit numeroase premii pentru excelența în jurnalistică,
inclusiv un premiu Emmy pentru documentarul ei din 1980
despre mutilările de bovine,
intitulat O recoltă ciudată.
Astăzi, ea este reporter și editor al site-ului
earthfiles.com, care conține o arhivă
de aproape 3.000 de rapoarte detaliate despre OZN-uri.
She's actually waiting to speak with us
Acum așteaptă să stea de vorbă cu noi printr-un apel video.
Tsoukalos: Bună, Linda! Mă bucur să ne revedem!
Bună, băieți! Este minunat să vă văd.
Deci, spune-ne, te rog,
cum ai debutat în acest domeniu?
Sunt producător de televiziune profesionist
și reporter de investigație.
În septembrie 1979,
eram director de proiecte speciale
la stația CBS din Denver, Colorado.
La sfârșitul acelei veri, au apărut niște titluri
în ziarele The Denver Post și în The Rocky Mountain News
despre mutilări de animale, fără pic de sânge în ele,
atât în Colorado, cât și în statele înconjurătoare.
Am vrut să aflu ce însemna asta,
„o mutilare a animalelor, fără sânge, fără urme”?
Acest lucru m-a făcut să mă implic și să fac asta
pentru filmul meu O recoltă ciudată.
Astfel a apărut un model devenit clasic,
de la caz la caz,
în care de la aceste animale a fost luat același tip de țesut:
ureche, ochi, limbă, maxilar, organe genitale și rect.
Iar acestea au fost excizii
care i-au descumpănit și pe șerif și pe medicii veterinari,
deoarece osul în care s-a făcut tăietura
sclipea ca și cum cineva l-ar fi topit și apoi lustruit.
Corect. Acest lucru ar implica
un anumit tip de tehnologie externă.
Pope: Mă întreb, în cercetarea ta,
vorbind cu cu sute de oameni,
nu doar cu fermieri, ci și cu alți colegi jurnaliști,
cu oameni de radio, medici veterinari,
care sunt concluziile finale?
Cine face asta și de ce?
Ei bine, Nick, nu există dovezi în afară de
corpurile acestor animale.
Dar unul dintre fermieri
mi-a spus că într-o noapte a văzut
un disc rotund, strălucitor... a fost tot ce a putut vedea...
îndrepta un fascicol de lumină chiar acolo, în jos, pe una dintre pășunile sale,
unde avuseseră loc mutilări,
pe o arie întinsă.
Și în acel fascicul de lumină,
a văzut unul dintre animalele sale.
Iar șeriful însuși mi-a spus așa:
Mi-a spus: „Știu că autorii
acestor mutilări de animale lăsate fără pic de sânge,
sunt creaturi venite din spațiul cosmic.”
Și m-am simțit ca și cum aș fi fost lovită
de un șoc electric.
Naratorul: Creaturi din spațiul cosmic?
S-ar putea oare ca extratereștrii să fie cei responsabili
pentru mutilările bizare de animale
raportate de fermieri din toată țara?
Dar, dacă da, în ce scop?
Howe: Am intervievat literalmente mii de oameni până acum.
Auzi:
„Am văzut acest tip de lumină”.
„Am văzut acest fascicol de lumină coborând spre un animal, pe pășune,
animal care apoi a fost mutilat”.
Altcineva a văzut un animal ridicat de la sol într-un fascicul de lumină,
iar mai târziu a fost găsit mutilat.
Ceea ce descriu oamenii
în secolul al XX-lea
sunt aceleași lucruri pe care oamenii le descriau în secolul al III-lea,
sau în anul 500 î.Hr.,
sau chiar mai de demult.
Și nu este vorba doar de Statele Unite.
Este vorba și de Canada, Mexic, America Centrală,
America de Sud, Australia, Noua Zeelandă, ,
de toată Europa de Vest,
până în Europa de Est.
Naratorul: Potrivit FBI, mii de mutilări de bovine
au fost raportate în SUA, încă din anii 1970.
Investigațiile de pionierat ale Lindei
i-au obligat pe cei care studiază fenomenul OZN
să ia în considerare o presupunere îngrozitoare:
că ființele extraterestre nu sunt aici
doar pentru a ne observa.
Este posibil să aibă o agendă pentru planeta noastră.
Howe: Cred că este important să treci cu vederea faptul că
au existat oameni cărora le-a fost cu adevărat teamă
să iasă în față și să descrie
ceea ce au văzut de fapt cu ochii lor,
deoarece nu aveau dovezi video
și nu doreau să fie judecați.
Tsoukalos: Ei bine, Linda, a fost un moment de neprețuit
și am fost cu toții atât de norocoși că te-ai alăturat nouă!
Așadar, îți mulțumim foarte mult pentru timpul acordat!
Mulțumesc, Giorgio.
- A fost incredibil! - Uau! A fost destul de interesant.
A fost la fel ca primul reporter perseverent,
reporter de investigație, știi, care a sunat oamenii la telefon,
care a mers personal în acele locuri, care a intervievat oamenii.
Da, îți aduce la nas
faptul că aceste OZN-uri manifestă
efecte fizice reale, tangibile,
și asta înseamnă că nu este vorba doar de imaginație. E ceva real.
Apropo, Guvernul SUA
este unul dintre ultimele guverne care a admis
că există un fenomen OZN.
Dar acum știm cu toții că Guvernul SUA
investighează acest lucru încă de prin anii '40.
Fără dubiu! Iar înregistrările, fișierele, documentele,
sunt desclasificate și publicate în număr record.
În Regatul Unit, de exemplu,
am declasificat și publicat
aproximativ 60.000 de pagini de documente OZN,
dintre care unele au avut un nivel de clasificare foarte ridicat.
Și în acest fel căpătăm
o imagine mai completă a ceea ce se întâmplă.
Și acum, știi, aproape toți cei care au avut
o astfel de experiență se simt obligați
să se prezinte pentru a-și spune povestea.
Ce vreau să zic este că asta îmi amintește de o persoană influentă
și totodată un pionier modern al cercetării OZN, Bob Lazar.
Da, a fost personalitatea
care a vorbit pentru prima dată, în 1989.
Dolan: Bob Lazar este unul dintre cei care a devenit faimos în 1989
ca urmare a unei afirmații foarte specifice pe care a făcut-o.
Și această afirmație este că a lucrat
într-un loc situat chiar la sud de zona 51.
El a numit-o S4.
A fost intervievat de un jurnalist din Las Vegas,
George Knapp, într-o serie de interviuri foarte detaliate.
L-am pus în emisie, i-am întunecat fața,
iar el a spus această poveste incredibilă.
Knapp: Mai exact, ce se întâmplă acolo?
Bob Lazar: Ei bine, acolo se află depozitate mai multe,
de fapt nouă, farfurii zburătoare, discuri zburătoare,
care sunt de origine extraterestră.
El a spus că este un secret care trebuie dezvăluit lumii,
că viața lui era în pericol
și că a ieșit în față tocmai pentru că voia să-l spună.
Simțeam că îmi pică fața. Este oare adevărat?
Am plecat de acolo gândindu-mă: „Uau! Dacă acest lucru este real,
asta este o poveste cu adevărat mare”.
Așa că am decis, ei bine, să luăm un răgaz
și să înțelegem mai bine lucrurile.
Naratorul: În următoarele opt luni,
Knapp a efectuat o investigație amănunțită
a afirmațiilor senzaționale ale lui Lazar.
Potrivit lui Lazar, înainte de a lucra la S4,
el a fost angajat ca fizician la Laboratorul Național din Los Alamos...
locul unde a fost dezvoltată bomba atomică.
Întrebarea centrală pentru mine a fost:
„a lucrat într-adevăr la Los Alamos?”
Pentru că dacă ar fi adevărat,
ar deveni cel puțin plauzibil că, dacă a lucrat acolo
într-o funcție tehnică sau științifică, ar fi fost posibil
să fie ulterior angajat și într-un loc precum S4.
Deci, într-acolo ne-am concentrat atenția.
Mai întâi am sunat la Los Alamos.
La început, răspunsul a fost: „Nu. Nu avem nicio înregistrare despre vreun tip pe nume Bob Lazar”.
Am luat agenda telefonică de la laboratorul din Los Alamos.
Numele lui figura în agenda telefonică. I-am sunat înapoi și le-am spus:
„Hei, e în agenda telefonică!”.
În cele din urmă mi-au spus, exasperați:
„Da, avem o înregistrare care arată că a fost aici”.
L-am considerat pe Bob Lazar un personaj credibil
în privința trecutului său, a pregătirii sale științifice
și a locului unde lucrase.
Naratorul: Timp de mai bine de două decenii,
criticii lui Bob Lazar au susținut
că nu există dovezi ale vreunei baze militare secrete
în deșertul Nevada.
Dar după aceea, în 2013,
o cerere depusă în baza legii libertății de informare,
a forțat CIA să recunoască,
în cele din urmă, că Zona 51 este reală.
Corbell: Povestea Zonei 51...
a explodat în întreaga lume.
Considerentul pentru care acum știți despre Zona 51
este acela că Bob Lazar și George Knapp,
la știri, în 1989, au făcut-o un nume cunoscut.
Acesta este motivul.
Toate acestea au venit de la Bob Lazar.
Naratorul: Pentru mulți cercetători,
recunoașterea de către guvern a existenței Zonei 51
l-a consacrat pe Lazar ca fiind mai mult decât un pionier al OZN-isticii.
Accesul său în interior l-a transformat într-un fel de denunțător.
Numele meu este Bob Lazar.
Sunt cunoscut pentru faptul că am lucrat la o bază clasificată,
cunoscută sub numele de S4, în deșertul Nevada,
în apropiere de Zona 51,
iar acolo prin aplicarea ingineriei inverse
am construit nave spațiale, după modelul celor extraterestre.
Naratorul: Dar ar putea fi oare adevărate afirmațiile senzaționale ale lui Lazar?
Fostul căpitan al forțelor aeriene David Fruehauf,
a lucrat în Zona 51
din 1979 până în 1985.
Și, deși nu i s-a arătat niciodată o tehnologie extraterestră,
el atestă faptul că relatarea lui Bob Lazar
despre acea facilitate este complet corectă.
Când am fost acolo, știam despre S4,
dar nu știam cu ce se ocupau.
Cunosc oameni care au lucrat pentru mine, care au spus că,
după ce eu am plecat din unitate, l-au văzut pe Bob Lazar acolo
și mi-au mărturisit asta recent.
Declarațiile lui Bob Lazar și toate câte spusese
s-au înmulțit și au ajuns până la punctul
în care cred că este foarte credibil.
Nu dovedesc neapărat
fiecare aspect al poveștii lui Bob Lazar,
dar Bob Lazar a spus că există o Zonă 51,
iar guvernul a recunoscut că: „da, ei bine, există!”.
- Așa că face o minune! - Așa e.
Adică, uite, dacă Roswell a fost ceva real,
ei trebuiau să ducă resturile undeva
și, desigur, este de la sine înțeles că am vrea să știm,
putem construi singuri aceste lucruri?
Putem dezvolta această tehnologie? Ai face-o undeva.
Ce loc ar fi mai bun decât Zona 51?
Și Zona 51, astăzi, face parte din cultura noastră pop.
- Vreau să spun că toată lumea știe despre Zona 51. - Tsoukalos: Așa este.
Cred că oricine se uită cu adevărat
la fenomenul OZN...
Trebuie să ai o anumită credință în asta.
Nu există nici o ieșire, datorită faptului
că acum suntem într-o poziție mai puternică
decât oricând, în ceea ce privește dovezile.
Și, de fapt, când acest lucru va fi acceptat,
va trebui să ne regândim fundamental
locul în nemărginirea cosmosului.
Corect. Da.
Ei bine, domnilor, a fost o conversație fascinantă!
Deci, adunând tot ce avem până acum,
mutilări de bovine, observări de OZN-uri
și, de asemenea, povești antice care vorbesc
cam despre același lucru,
trebuie să vă întrebați:
unu, unde duc toate astea și doi, oare, vom ajunge curând
mai aproape de adevăr?
Childress: There's an amazing consistency
Toate aceste rapoarte au o consistență uimitoare.
And when you put them all in totality,
Și când le pui pe toate cap la cap, nu găsești nimic de înlăturat.
- Ceva se întâmplă. - Pope: Da, se întâmplă.
Iar noi suntem pe cale de a construi ceva.
Pilotul: Dumnezeule!
Pope: Avem piloți militari
și operatori de radar, care au înregistrat astfel de evenimente,
oficiali guvernamentali care au fost implicați
în astfel de programe,
avem documente declasificate.
Childress: Într-un anumit sens,
pare a fi începutul dezvăluirii.
Naratorul: De fapt, dezvăluirea ar putea fi deja în desfășurare,
cu atâtea dovezi provenind din mai multe surse?
În decembrie 2020,
fostul director al CIA, John Brennan,
a făcut o declarație surprinzătoare despre OZN-uri
pe podcastul Conversations With Tyler.
Cred că unele dintre fenomenele pe care le vedem
vor rămâne în continuare inexplicabile
și ar putea reprezenta, de fapt,
o altă formă de viață.
Trăim acum un moment remarcabil, de cotitură,
în studiul fenomenului OZN.
Nu știm ce sunt aceste obiecte,
dar faptul că ele sunt documentate,
susținute de probe,
susținute de o îndelungată evidență a unor mărturii credibile,
nu mai este în dispută.
Au trecut peste 70 de ani de când acești primi pionieri
au început să colecteze date și să le dezvăluie publicului
și am parcurs cu adevărat
- un drum lung de atunci. - Nu ar trebui să uităm niciodată
că toți acești oameni,
fie că este vorba de Jacques Vallée,
de dr. J. Allen Hynek,
de Coral Lorenzen,
sau de Linda Moulton Howe... Fără aceștia probabil că nu am fi
în poziția norocoasă în care ne aflăm astăzi.
Toți acești oameni au mers pe un drum
nemaiauzit la vremea aceea,
iar noi, într-un fel, stăm pe
umerii unor uriași,
deoarece prin munca lor de pionierat
și prin emisiuni precum Ancient Aliens, acum,
aproape toți cei care au avut o experiență de acest fel
se simt obligați să-și spună povestea,
pentru că teoria a devenit tot mai acceptată,
iar așa-numitul „zeitgeist”
s-a schimbat în favoarea noastră.
Ei bine, eu cred că ai dreptate.
A fost grozavă conversația cu voi.
Doar este un subiect fascinant, desigur!
Da, mulțumesc foarte mult pentru informații, Nick.
Tot ceea ce am vorbit astăzi
ilustrează această dezvăluire care se întâmplă de foarte mult timp
și abia aștept să văd
ce îți rezervă viitorul și îți mulțumesc pentru timpul acordat.
- Mulțumesc. - Mulțumesc, Nick.
Traducere și adaptare: Bic@2021
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania