În tradițiile antice din întreaga lume,
puterea sunetelor sacre era folosită
pentru a comunica cu cerurile.
Întregul Univers rezonează cu sunetul „Aum”.
Dar a fost oare folosit sunetul
pentru a crea structuri megalitice?
Foloseau un anumit sunet,
cu o anumită vibrație,
iar blocurile se mișcau singure.
Și oare ar fi cu putință ca ritualurile, aparent primitive,
să fie de fapt conectate la tehnologia altor lumi?
În interiorul unui sunet complex,
odată cu toate armonicile și tonurile lui,
se pot transmite tot felul de informații.
Giorgio Tsoukalos, adept al teoriei astronauților antici,
împreună cu scriitorul David Childress,
au adunat experți în știință, religie
și mitologie, pentru a explora puterea misterioasă
a sunetului.
Monumentele din întreaga lume
au proprietăți acustice și totul este armonic.
Iar posibilitatea apariției
unor noi descoperiri în acustică,
ar putea duce la următorul salt, uriaș
în evoluția umană.
Aceasta ar fi, literalmente,
metoda de obținere a vibrațiilor potrivite pentru a crea
următorul mod trăire a realității.
Există o ușă
în Univers.
Dincolo de aceasta se află promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială
tot ce am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt peste tot în jurul nostru.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Nu am fost niciodată singuri.
*ANCIENT ALIENS* Sezonul 16 Episodul 10
"CODUL ARMONIC"
Traducere și adaptare: Bic@2021
Sunt foarte încântat
să fiu aici, cu voi, pentru că
eu cred că acustica este, cu siguranță,
ceva ce trebuie explorat mult mai adânc.
Ca oameni, muzica și acustica
sunt foarte importante pentru viața noastră.
Amintiți-vă că în Biblie
se spune că Dumnezeu a creat lumea, dar cum?
- La început a fost cuvântul. - Deci, vorbind! - El a vorbit!
S-a vorbit, nu?
Tradiția orală nu înseamnă doar cuvinte sau intelect.
Este o chestiune totalmente tonală.
Când a fost creat Universul,
se spune că întregul Pământ avea o grilă de tonuri
pe care s-a creat totul.
În India antică același lucru este cu Aum.
Spun exact același lucru, că...
că Universul a început cu o singură notă, o singură notă.
- Asta e corect! E corect! - O vibrație.
Și apoi este sunetul Aum.
Aum este un sunet sacru
în religiile estice ale hinduismului,
budismului și jainismului.
Conceptul hindus de sunet cosmic este, pur și simplu, Aum.
„Aum” este format din trei litere:
"A," "U" și "M."
Cele trei litere combinate produc sunetul „Aum”.
Și întregul Univers rezonează cu sunetul „Aum”.
Aum nu se găsește doar
în hinduism și tradiția vedică.
Este foarte folosit în budism.
Este folosit în jainism și, de asemenea, în sikhism.
Și este cea mai comună și cea mai sacră dintre toate mantrele
acestor tradiții.
Conceptul de Aum apare prima dată în Vede,
textele religioase care formează fundamentul hinduismului.
Conform textelor, vibrațiile specifice,
create prin cântare ritualică, psalmodiere și rugăciune
pot oferi o legătură directă între oameni
și zeii înșiși.
Importanța sunetului în hinduism și budism
este foarte, foarte vitală.
Fără sunet, nu poți pronunța o mantră.
O mantra este o combinație de cuvinte transformate în invocație.
După cum este descris în textele vedice,
zeii au oferit omenirii un ajutor vizual
pentru a-și aminti aceste sunete sacre:
modele elaborate numite mandale.
Mandalele sunt dispozitive mnemonice
utilizate pentru a ajuta meditația, adesea în tandem cu scandarea.
Ceea ce este interesant este că, în templele hinduse,
avem o reprezentare vizuală a mandalelor.
Deci, ceea ce fac ei este că, în esență,
traduc sunetul în modele vizuale.
În tehnologia modernă, acestea sunt numite tipare Chladni.
În 1787, fizicianul german Ernst Chladni,
cunoscut ca tatăl acusticii,
și-a publicat lucrarea care a influențat dezvoltarea ulterioară a acusticii
„Descoperiri în Teoria sunetului”.
În acestă lucrare, Chladni descrie un experiment care arată
cum vibrațiile pot crea forme geometrice exotice.
Avem acest obiect numit „placă Chladni”,
după numele omului de știință care a inventat-o.
Este o placă metalică subțire, ca o placă de sunet,
cu un traductor atașat la baza acesteia.
Și am pus un strat de nisip pe partea de sus a acestei plăci.
Apoi începem să redăm anumite tonuri.
Și iată, acele particule de nisip încep
să sară și să danseze,
și să formeze aceste cercuri matematice.
Și pe măsură ce creștem aceste frecvențe,
nisipul intră într-un fel de haos, între două stări,
și apoi ajunge la modelul următor.
Și cu cât crești tot mai mult frecvența,
cu atât aceste modele devin mai complexe.
În anii 1960, omul de știință elvețian Hans Jenny
făcea experimente cu modelele Chladni,
când a observat o legătură extraordinară.
Jenny a încercat cu Aum.
Și a generat imaginea unui cerc,
cu un punct în mijloc.
Asta, în sine, este de fapt foarte interesant,
deoarece elementele cele mai importante, fundamentale, ale oricărei mandale,
de obicei sunt: un cerc, în mijlocul căruia
se afă un punct, care marchează centrul cosmic.
Astăzi, modelele generate de frecvențe
sunt cunoscute sub numele de modele Cymatice.
În tehnologia modernă, suntem capabili să creăm
reprezentări vizuale ale sunetelor.
Ceea ce este remarcabil este că vedem aceleași tipare
în templele hinduse, în structurile antice indiene.
La Templul Sri Ranganathaswamy din sudul Indiei
sunt 40 de statui ornamentate, sculptate din coloane monolitice.
Statuile înfățișează animale care fac salturi
și, deasupra lor, vimane,
vehicule care, conform textelor hinduse antice,
erau pilotate de zei.
Cuvântul „vimana”, în textele vedice antice,
înseamnă mașini zburătoare.
În hinduism, este clar stabilit
că zeii coboară din cer folosindu-se de vimane.
În templul Srirangam, aceste sculpturi prezintă
multe tipuri diferite de vimanas.
Și ceea ce este cu adevărat unic este că, sub aceste vimane,
putem vedea câteva modele foarte interesante de mandala.
Unii cercetători cred că aceste mandale nu reprezintă
altceva decât înflorituri artistice.
Conform legendei, fiecare tip de vimana
poate fi activat cu un anumit tip de mandala.
Dacă spargem acest cod vizual,
dacă spargem acest model cimatic,
s-ar putea să deblocăm secretul pentru a da energie acestor vimane.
Gândiți-vă că... toate acestea sunt cumva legate
de cymatică și de unele dintre aceste forme pe care le vedem
în hieroglifele antice sau de unele dintre aceste structuri,
structuri megalitice.
Și le puteți reproduce cu acele unde sonore.
Și uite așa mă întreb dacă, atunci când apar aceste modele,
atunci când creăm aceste sunete, nu este ca și atunci când
introducem codul pin pentru a deschide
un fișier PDF criptat ca să putem citi informațiile?
Și ceea ce încearcă să ne spună o mandala este că
acesta este codul cymatic, forma, vibrația,
sunetul care va face posibilă levitația
- sau va putea face orice altceva. - Sau indiferent ce...
Ai realizat această imagine cu ajutorul sunetului și da, ai făcut-o.
Există cunoștințe rămase de la antici,
care au fost însă ascunse pentru că s-a considerat că omenirea
nu era pregătită pentru aceasta.
Și au fost tocmai cunoștințele despre acea tehnologie.
Ceea ce este interesant la toate aceste armonici și Cymatici,
este că ele sunt universale.
Sunt în tot Universul.
- În fiecare planetă. - Ăsta e...
ăsta se numește principiul antropic.
Este ca matematica.
Am descoperit toate aceste
amplitudini extreme ale sunetelor acustice.
Și chiar acum, lucrăm la modul în care am putea
să le folosim pentru tehnologiile viitoare.
- Îmi place. Asta e super! - Așadar, cer voie să spun
o poveste despre un eveniment care s-a întâmplat foarte recent.
Doi oameni de știință au făcut un experiment.
Au intrat în marea matematică detaliată
a interacțiunii cuantice cu interacțiunea sonoră.
Și ei numesc asta o interacțiune fonon-foton.
Phonon este particula de sunet.
Și au descoperit că sunetul
poate declanșa efectul de masă negativ.
În martie 2019,
oamenii de știință de la Universitatea Columbia
din New York au făcut o descoperire șocantă,
care a redefinit legile cunoscute ale fizicii.
Într-unul dintre experimente, fizicianul Angelo Esposito
a demonstrat că fononii sunt afectați de gravitație,
dar într-un mod extrem de neașteptat.
În loc să fie forțați să coboare spre Pământ,
fononii se ridică de fapt în sus.
Oamenii de știință au descoperit că fonul în sine are masă,
masă pe care înainte nimeni nu a crezut că o are.
Dar cu cât priveau mai de aproape, își dădeau seama că
nu era deloc vorba de masă; Era masă
și gravitație negative.
Se pare că,
în anumite condiții, undele sonore
pot începe să crească, mai degrabă decât să scadă.
Și aceasta a fost considerată o anomalie, dar da, se pare că,
în concordanță cu legile fizicii, anumite vibrații,
în loc să scadă, pot de fapt să crească.
Pentru mine, aceasta este o dovadă experimentală
că se poate, dacă sunetul este înțeles în mod corect,
să fie utilizat pentru a levita lucrurile grele.
Deci, acest lucru ar putea însemna
că poveștile antice despre levitația pietrelor,
respectiv un astfel de tip de tehnologie,
- a fost im... a fost implementat? - E corect!
Și astfel se revine la această idee,
cu Cymatica, locul din care luăm
anumite sunete și le punem
în ceea ce vom numi valuri staționare.
Și care produc aceste uimitoare figuri geometrice.
Și ți-ai putea imagina, dacă ai ști cum
să manipulezi acest lucru în mod corect, că ai putea pune...
că ai să poți să faci cu el chiar figuri tridimensionale. Corect?
Ai putea avea sunet nu doar dedesubt, ci și în jurul lui.
Și, de fapt, am văzut unul
în care există cumva mai multe traductoare
- și astfel pot levita mici - Hm-mmm.
bile din polistiren.
- Și mingi de ping-pong. - Mm-hmm. Adevărat.
Doar având sunetul setat în modul corect.
Și chiar se pot face în mai multe configurații.
Deci, imaginați-vă, dacă ați putea amplifica puterea,
dacă ați putea amplifica principiul,
s-ar aplica sau nu s-ar aplica asta?
- Cu siguranță că da. - Pentru că avem povești antice
în Egiptul antic, în Anglia.
Pe unele dintre blocurile de la Stonehenge,
potrivit unor legende,
- magicianul Merlin ... - Așa e.
...a reușit să le facă să plutească
peste câmpiile Angliei.
Corect.
Este oare posibil
ca aceleași principii utilizate pentru mișcarea particulelor de nisip
și a obiectelor mai mari, cum ar fi mingiile de ping-pong,
să poată fi folosite și la o scară mai mare
pentru a ridica și mișca obiecte mult mai grele?
În mod curios, un mare număr de povești
care pot fi găsite în lumea antică,
implică utilizarea sunetului pentru a levita pietre masive.
În întreaga lume,
există mituri și legende legate de deplasarea
blocurilor de piatră folosind tehnologia undelor sonore.
Acestea se găsesc la mayașii din Mexic,
fenicienii din Orientul Apropiat
și în Tibet.
Avem povești și din Egiptul antic,
unde oamenii par capabili să mute pietre, fără efort,
dintr-un loc în altul, unele cântărind sute de tone.
În secolul al X-lea d.Hr.,
istoricul arab Abul Hasan Ali al-Masudi
a scris că egiptenii au fost vizitați de ființele
cunoscute sub numele de Gardienii Cerului,
și că aceștia le-au oferit cunoștințele care le-au permis
să facă să leviteze blocurile masive de calcar
cu care au construit Marea Piramidă.
În vechiul se folosea un anumit sunet,
o anumită vibrație, iar blocurile se mișcau singure.
Ei etalau o tehnologie pe care noi nu o avem.
Dacă tehnologia acustică a fost folosită
pentru a face să leviteze blocurile masive de piatră,
așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici,
ar fi putut fi lăsate aceste cunoștințe tehnologice umanității,
pentru a fi redescoperite?
Această tehnologie a levitației este exotică,
deoarece nu avem nicio idee cum să facem acest lucru astăzi.
De mii de ani, am mutat acest lucru
în tărâmul legendelor și miturilor.
Faptul că avem povești despre acești zei ancestrali,
în opinia mea, sugerează
că strămoșii noștri au interpretat greșit
aceste ființe ca fiind zei, deoarece tehnologia acestora
depășea cu mult cadrul lor obișnuit de referință.
- Corect - Deci, aceste ființe străvechi,
din trecutul nostru, au imaginat, probabil,
această tehnică pentru a face ceea ce au făcut.
Și asta ne duce pe drum la vale,
dar cum oare să ne dăm seama în ce fel au făcut asta?
Și asta e ceea ce mă intrigă cu adevărat.
Această tehnologie
nu doar va transforma societatea noastră;
ne va schimba lumea.
Pentru mine, acest lucru este fascinant deoarece se pare că există
și acustică și sunet care se întind până pe tărâmul Zeilor.
Calea celor zece Sefiroți din Cabala
vorbește despre vortexurile energetice
care vibrează în cinci armonici diferite
numite vocale,
care se cheamă Tehnologie Tonală.
Aceste cunoștințe au fost considerate prea periculoase
pentru a fi afișate public.
Și conform poveștilor și legendelor,
această tehnologie a fost declanșată și a distrus lumea.
- Și, eu... - Deci, ei bine, mai întâi au distrus Ierihonul.
- Nu? Cu sunetul lor... - Ei bine, Ierihonul, Ierihonul...
Ierihon a venit mai târziu, dar, de fapt,
când aduci vorba despre Ierihon,
atunci întreaga poveste a Chivotului Legământului
și a marșului, nu reprezintă altceva decât
simple exemple biblice.
Cartea lui Iosua din Biblia Ebraică
spune povestea despre felul în care Israelul a cucerit Canaanul,
începând cu bătălia de la Ierihon.
Potrivit istorisirii, Dumnezeu le-a poruncit israeliților
să mărșăluiască în jurul zidurilor aparent impenetrabile ale Ierihonului
o dată pe zi, timp de șase zile consecutive,
purtând cu ei Chivotul Legământului.
Dar în a șaptea zi, ei trebuiau să înconjoare Ierihonul de șapte ori,
făcând un zgomot teribil.
În a șaptea zi, în timp ce dădeau ocol cetății,
au suflat din trâmbițe,
iar sunetul produs de acestea a fost cel care a dărâmat zidurile.
Puteți să vă gândiți la asta din perspectiva ingineriei.
Oare trâmbițele și vibrația,
sunetul trâmbițelor, care rezonează cumva
cu o anumită frecvență în cărămida pereților,
sunt responsabile de efectul care a determinat prăbușirea acestor ziduri?
Este posibil ca povestea distrugerii cetății Ierihon
să fie o relatare istorică a utilizării tehnologiei acustice
acum mii de ani?
Teoreticienii astronauților antici spun „da”
și mai indică și alte povești care descriu puterea
Chivotului Legământului.
Întotdeauna mi s-a părut fascinant
că avem povești despre descântecele magice.
- Corect. - Adică, o incantație magică este
atunci când acționezi ceva prin intermediul comenzilor vocale,
dacă nu știați.
Acesta este cel mai interesant lucru, pentru că atunci când te uiți
la Chivotul Legământului...
...te uiți de fapt la marele preot.
Marele preot, desigur, îi vorbea lui Dumnezeu
purtând Platoșa Judecății,
care avea cele 12 pietre montate pe ea.
Marele preot se apropia de Chivotul Legământului
și începea să recite anumite tonuri, sunete.
Acestea erau cântări foarte profunde, tonale, de tip psalm.
Se spunea că tonurile provoacă vibrația pietrelor
și că apoi emiteau lumini,
iar Chivotul ar reacționa cumva la acest lucru.
Există un fel de energie activă acolo,
pe care o numim slava, sau kavod, lui Dumnezeu.
Nu este Dumnezeu, ci este un câmp energetic real
pe care, dacă ai fi în prezența...
Amintește-ți, nu te puteai apropia,
- e un aparat. - Prezența.
- Așa este. - Ceva era acolo pentru că,
dacă te-ai fi apropiat prea mult, ai fi murit.
Îți voi spune exact cum îmi sună asta.
Acest pieptar are montate pe el
transceivere optice și/sau acusto-optice.
Și îți zgâlțâie mâna, așa cum fac
vechile modele de modemuri de telefonie acustică
atunci când faci un apel... Sau când sună fax-ul...
pentru a face legătura cu cealaltă parte.
Ceea ce observăm aici este că sunetul ar fi folosit
pentru a lega Raiul și Pământul.
Ideea că sunetul poate facilita comunicarea
între om și ființele divine...
ca și utilizarea de către hinduși a sunetului Aum... este o temă obișnuită
în tradițiile religioase din întreaga lume.
Toate religiile folosesc cu adevărat muzica
și asta se vede în timpul rugăciunii.
Astfel, cantorul de psalmi în tradiția evreiască ...
...corul în tradițiile creștine.
Chiar și în tradiția islamică, unde nu există muzică formală,
există o linie melodică pentru recitarea Coranului.
Fiecare cultură are concepția
că această muzică ne leagă de divin.
Pentru multe practici religioase,
la fel de importante ca și tradițiile muzicale
sunt locurile în care se desfășoară ritualurile.
Un cor care cântă în Catedrala Chartres
este magic datorită spațiului arhitectural.
Așadar, spațiile arhitecturale
ale acestor atât de diverse culturi,
ale mănăstirilor secrete din Orientului Îndepărtat
și din Orientul Mijlociu,
erau renumite
pentru că erau spații anume proiectate
pentru a apela, chema sacrul.
Interesant este faptul că un număr tot mai mare de arheologi consideră că
unele dintre cele mai vechi structuri din lume
au fost concepute special pentru a le accentua proprietățile acustice.
La fel ca voi toți, țin mereu pasul
cu ultimele descoperiri și cercetări arheologice
și cred că este cu adevărat fascinant
faptul că monumentele din întreaga lume au proprietăți acustice.
Ceea ce au descoperit este că aceste camere
au fost proiectate exact acolo unde ai putea avea
acea experiență acustică pe care nu numai că o auzi,
dar o simți până în măduva oaselor, în țesuturile tale.
- Da, ei numesc asta arheoacustică. - Mm-hmm.
Arheoacustica este un domeniu interdisciplinar
al arheologiei, dedicat examinării
modului în care erau utilizate în lumea antică sunetul și acustica.
Este un domeniu relativ nou,
iar arheoacustica se uită la
calitatea sunetului siturilor antice,
siturilor istorice, siturilor arheologice
în care vedem că muzica joacă probabil un anume rol.
Stonehenge este unul dintre acestea.
Dacă stai în mijlocul monumentului Stonehenge,
ai putea declanșa o explozie sonoră
indiferent ce instrumente ai folosi,
dar nu suntem cu adevărat siguri dacă nu cumva sunetele ar putea fi respinse
de pe pietre și astfel s-ar crea acest tip de cameră de ecou.
Stonehenge a funcționat ca un templu sonic.
Prin asta, ceea ce vreau să spun este că...
anumite persoane, aflate în centrul monumentului,
ar putea crea sunete muzicale,
în special unele de frecvență joasă,
frecvențe care ar fi conținute de fapt chiar în interiorul pietrelor
și astfel ar provoca o creștere a energiei, dacă doriți,
într-un scop pe care acum îl putem doar ghici.
În întreaga lume, arheologii au identificat
numeroase situri antice care au fost proiectate
conform principiilor acusticii,
cum ar fi Gobekli Tepe în Turcia,
Hypogeul din Malta
și pasajul de trecere Newgrange din Irlanda.
Newgrange are proprietăți acustice foarte intense.
Ceea ce s-a descoperit este modul în care undele sonore
ricoșează de jur împrejurul camerei și creează
așa numitele „valuri staționare”.
Care cresc în intensitate și sonoritate.
Potrivit unor cercetători,
sculpturile ciudate găsite în Newgrange, oferă dovezi cheie
care demonstrează faptul că structura a fost
proiectată în mod intenționat pentru a avea proprietăți acustice elaborate.
Și se pare că aceste valuri staționare au fost înregistrate
de fapt chiar în interiorul camerei,
unde se pot vedea un fel de zigzaguri
sculptate pe toți pereții,
ceea ce sugerează nu numai faptul că ei înțelegeau acustica,
ci și că înregistrau experiența
din interiorul camerelor.
Celălalt lucru de real interes este faptul că,
atunci când au investigat acoperișul corbelat,
construit din plăci de piatră care se suprapun progresiv,
care aproape că formează o spirală,
au constatat că acestea au fost ajustate, prelucrate.
Și s-a găsit și motivația pentru care au făcut acest lucru:
acordau camera din punct de vedere acustic.
Este oare doar o simplă coincidență
faptul că diferite civilizații din întreaga lume
au proiectat aceste structuri antice,
construcții care prezintă proprietăți acustice similare?
Sau este posibil să aibă un scop foarte comun?
Și dacă da, cu ce scop?
Adică, este fascinant întregul concept,
despre vibrațiile și acustica care se manifestă în siturile antice,
precum și ideea că au fost create în mod intenționat în acest fel.
Da, au fost construite pentru
o experiență umană extraordinară,
care poate, apoi, să permită o experiență
cu o ființă din altă lume, chiar și cu... cu o ființă asemenea lui Dumnezeu.
Semnalau astfel că acela era un loc
în care ei deschideau un portal spiritual,
îndeplinind ritualuri, psalmodiind...
Știi, poate băteau în tobe, sau ceva asemănător...
zeilor strămoși sau zeilor lor din cer.
Ceea ce vedem aici este că acestea erau
locuri de întâlnire a oamenilor cu zeii lor.
Interesant la aceste camere de rezonanță...
Un lucru pe care l-am descoperit la aceste frecvențe joase...
De fapt, poți intra într-un...
într-un fel de stare de transă.
Aparent, se manifestă un efect psihologic
sau spiritual.
Acest lucru era folosit în practicile șamanice.
Liderii religioși din antichitate, cunoscuți în mod obișnuit sub numele de șamani,
erau priviți ca persoane de legătură între oameni și un tărâm superior.
Pentru șamani, sunetul nu a fost folosit
doar pentru a realiza o legătură spirituală cu divinul,
ci pentru a interacționa de fapt cu ființe din alte lumi.
Termenul de „șaman”
provine din practicile religioase siberiene
și desemnează o persoană care poate vedea
țesătura subadiacentă lumii din jurul lor.
Aceștia sunt negociatorii
dintre această lume și cealaltă lume.
Aceștia ar putea păși în cealaltă lume
pentru a negocia cu forțe ale acelei lumi.
Indivizii, șamanii,
când au scandat, când au cântat,
când au folosit instrumentele,
a trebuit să intre în stări modificate ale conștiinței,
astfel încât să poată comunica cu entități spirituale
și, probabil, să se conecteze cu
ceea ce am putea descrie ca fiind extratereștri antici.
Ideea este că toate practicile șamanice
sunt construite, dar pe ce?
Cântări, sunete, stări modificate ale conștiinței,
care te pun în legătură cu...
lumea extraterestră, cu extratereștrii, sau cu orice este acolo.
Acesta este un punct cu adevărat interesant, Rabbi.
Știți, am descoperit că undele sonore
ne pot controla creierul.
În anii 1960, neurologii au descoperit
că ritmul și acustica pot produce
o schimbare fiziologică în creierul uman,
printr-un proces cunoscut sub numele de Antrenament.
Dacă pot crea un puls
în mediul extern,
puls care vibrează la viteza undelor cerebrale,
undele creierului meu vor încerca să se potrivească cu această viteză,
pentru a economisi energie, iar voința mea conștientă... se va schimba în acest proces.
Deci, putem face asta folosind doar o tobă,
pentru a schimba conștiința după bunul plac.
Dacă te conectez la un aparat EEG,
astfel încât să pot privi undele creierului tău...
În mod normal, când sunt în stare de veghe,
undele creierului meu generează funcția beta,
care este rapidă, între 13 și 38 de hertzi.
Și ritmul de tobe este la cinci.
Iar undele creierului meu vor începe să încetinească
și să încetinească, mai încet, tot mai încet,
pentru a-mi duce conștiința dintr-o stare de veghe
într-o stare de vis, fără să adorm mai întâi,
aceasta fiind definiția clasică a transei.
Cel mai vechi exemplu de antrenare a creierului
ar fi toba șamanică bătută ritmic.
Viteza tobelor tinde să fie de aproximativ cinci hertzi.
Și cam așa este.
Știi, cam pe aici. Sunt aproximativ cinci hertzi.
And five hertz is where your brain goes
La cinci hertzi se duce creierul tău când visezi, noaptea.
Întreaga idee este aceea de a transforma conștiința.
Încercau să realizeze o legătură cu divinul,
cu lumea de dincolo.
Dacă știința modernă a dovedit
că toba șamanului induce, de fapt,
o stare de transă,
ar putea fi, de asemenea, adevărat că oferă
și abilități extrasenzoriale
și chiar îngăduie comunicarea cu alte tărâmuri?
Deși poate suna precum o noțiune fantastică,
în 1995, guvernul SUA a dezvăluit
că antrenarea creierului făcea parte din programul său secret de spionaj,
numit „Proiectul Stargate”.
Agenții operativi din această unitate clandestină
au adunat informații despre persoane, locuri și evenimente
aflate la distanțe mari, doar prin puterea minții lor,
o practică numită „vizionare la distanță”.
În anii '70,
administrația președintelui Jimmy Carter
a folosit vederea la distanță pentru a localiza
un avion sovietic de spionaj prăbușit în Africa.
Discutați cu oricare dintre vechii practicanți ai vederii la distanță,
cei din programul Stargate
și vă vor spune cât de exacte, cât de importante
și cât de relevante au fost informațiile furnizate de ei.
John Vivanco lucrează
în domeniul vizionării la distanță
atât ca profesor, cât și ca practicant
de mai bine de 20 de ani.
Am lucrat pentru corporații, cu agenții de informații,
sau antiterorism pentru FBI după 11 septembrie.
La începutul fiecărei sesiuni de vizionare la distanță,
John folosește sunete specifice pentru a-și antrena undele creierului
și a crea o stare asemănătoare cu cea a unei transe.
Ceea ce facem în vizionarea la distanță
înainte de a porni o sesiune, este să ne acordăm o perioadă de relaxare.
Vom intra în stare de meditație
și vom folosi, în ajutor, sunete stereo ritmate.
Deci, dacă vă gândiți la frecvențele din ureche,
ascultăm aceste sunete.
Deci, dacă într-o ureche pulsează un sunet,
să spunem de doar... șase hertzi
și într-o altă ureche pulsează un sunet de patru hertzi,
undele creierului se vor sincroniza
la aproximativ cinci hertzi.
Și ne place să rămânem în acea zonă
pentru a obține cele mai bune informații.
John susține că, intrând în acest status de transă,
vizionarii au adunat mult mai mult decât simple informații.
Ei au întâlnit, de asemenea, ființe din alte lumi.
Lucram la un proiect
în apropiere de Observatorul Radio-astronomic de la Arecibo
și am fost primul vizionar angrenat în această sarcină specială
și am început să ajung la aceste ființe, la acești extratereștri.
Și îmi amintesc doar că în timpul sesiunii
am tot spus: „Vin,
vin, sosesc!”
Și așa au început să mă ia în seamă.
Și m-am speriat la început, pentru că erau
tone de adrenalină care curgeau prin mine.
Eram în situația de „luptă-sau-fugi”.
Au comunicat telepatic cu mine și au spus:
„Suntem aici pentru a vă ajuta și vrem ca și voi să ne ajutați”.
Ceilalți vizionari au început să experimenteze și ei același lucru.
Și uite așa am început, bine?
Și știi, nu au fost halucinații.
Este ceva totalmente real.
Travis, ai putea vorbi despre asta probabil mai în detaliu,
dar noi trăim într-un spectru anume, nu?
- Vedem o bucată foarte mică de realitate. - Oh...
Și dacă aceste frecvențe...
Ce se întâmplă dacă sunt ca niște discuri de telefon... știi, ai putea...
ca și cum ai acorda cadranul radioului?
"„O, nu mai sunt în frecvența Pământului!
"O voi acorda puțin în acest spațiu
și voi putea vedea ce este de fapt acolo."
Deci, ce se întâmplă dacă... Și acesta este un ce, dacă...
Ești în acest loc perfect, dar ce se întâmplă dacă se modifică, un pic,
ceva în spectrul pe care îl poți percepe?
Ce zici de asta?
Dacă am putea, de fapt, prin intermediul științei,
să găsim rezonanțele adecvate, tonalitățile
care ne vor pune de fapt în contact cu... cu cine?
- Cu strămoșii. - Singura modalitate de a afla cu cine...
...este să bați la ușă, să intri și să întrebi:
"Cine este acolo?"
Există o carte antică, numită Perek Shirah,
cu un capitol despre cântec, în care este dezvăluit
că totul în natură are propria sa vibrație.
- Corect. - Ceea ce înseamnă că are
- conștiință proprie. - Așa e.
Noi numim asta rezonanță mecanică.
Totul este viu.
Și așa se revine la...
faptul că Universul în sine are acest amestec de vibrații.
- Corect. - Și cântă o melodie,
ca să zic așa.
Și dacă învățăm cum să interpretăm și/sau să manipulăm cântecul,
atunci vom putea explica și/sau manipula Universul.
- Și totul este armonic. - Totul este armonic.
Trebuie să ne întoarcem la Pitagora
și la conceptul său de „muzică a sferelor”,
pentru că el vine cu ideea scării muzicale
și a rapoartelor muzicale.
În secolul al VI-lea î.Hr., Pitagora,
celebrul matematician și filosof grec,
a făcut o descoperire în acustică,
descoperire care va reverbera prin istorie.
Pitagora a fost, într-un anumit sens,
tatăl matematicii moderne.
El ne-a dat formula în baza-zece
pentru sistemul nostru occidental de numerotare
și a descoperit o simetrie divină, ca să spunem așa,
în toate lucrurile care există.
Într-o zi, Pitagora
trecea pe lângă o fierărie
și a sesizat o oarecare armonie
care ieșea din interiorul acelui atelier.
Și astfel, cu perseverența omului de știință,
el și-a dat seama că, dacă un ciocan este de două ori mai greu
decât un alt ciocan și amândouă lovesc în același timp,
notele pe care le produc sunt în armonie.
Marea descoperire pe care a făcut-o
este că undele generate,
să zicem, de corzi sau de instrumentele de suflat,
ar putea fi convertite în note și scale clare,
folosind fracții și rapoarte discrete.
Deci, Pitagora a făcut această treabă uimitoare, de a folosi
matematica și geometria și de a le lega de muzică, ceea ce mai apoi a condus
la întreaga scară muzicală occidentală.
Studiul lui Pitagora asupra armonicilor l-a determinat să teoretizeze
că tot ce există în Univers, inclusiv planetele și stelele,
se află într-o stare de vibrație constantă.
Incredibil, dar avea dreptate.
Acum 2.000 de ani, grecii puneau o întrebare elementară:
ce paradigmă poate explica
întreaga complexitate a Universului?
Pitagora a spus că muzica are complexitatea
de a explica diversitatea Universului în sine.
Deci, cu alte cuvinte, universul nostru rezonează
cu notele din muzică.
Pitagora a spus că totul se bazează pe muzică,
care, la rândul ei, se bazează pe anumite rapoarte:
treimi, cincimi, octave.
Deci, de ce să nu explicăm Sistemul Solar în acest fel?
Dacă te uiți la Mercur, Venus, Pământ, Marte, Jupiter, Saturn,
acestea sunt aliniate în funcție de anumite rapoarte.
Poate că aceste rapoarte sunt rapoarte ale șirurilor.
Și așa, a numit asta „muzica sferelor”.
Când planetele se mișcă în Sistemul Solar,
el s-a gândit că acestea trebuie să creeze muzică,
o muzică pe care însă noi nu o putem auzi.
Aceasta este muzică dumnezeiască, muzică a îngerilor,
dar totuși, una care ar explica regularitatea
Sistemului Solar în sine.
Și așa a crezut Pitagora că se poate explica
Universul, prin muzică.
Pitagora a simțit
că deblochează un fel de cod al creației.
El a furnizat omenirii
limbajul zeilor, ca să zic așa.
Pitagora a spus că Apollo, Zeul Soarelui,
a fost cel care l-a învățat despre toate aceste concepte avansate
și astfel a pus bazele muzicii moderne
și a tot ce știm despre muzică.
Deci, aici există o conexiune extraterestră,
la care este foarte important să ne gândim.
Toate aceste discuții despre muzică, frecvențe și armonici
se rezumă la matematică, nu?
Conform textelor kabbalistice antice,
matematica, completată cu armonicele corespunzătoare,
se va alinia cu modelul natural armonic,
sau cu modelul general al Universului.
Vorbim despre cunoștințele ascunse
și sacre ale celor din vechime,
cunoștințe care au reprezentat tehnologia lor secretă,
modul lor de a ajunge la dimensiunile superioare,
fie că era vorba de îngeri, de zei, sau de extratereștrii din antichitate.
Asta este o conversație cu adevărat interesantă
despre toate aceste diferite proprietăți acustice.
Mereu am crezut că există un... un alt model.
Îl numesc ... i-am spus întotdeauna „fractalul lui Dumnezeu”...
Cred că dacă l-ați găsi,
ar fi precum niște instrucțiuni matematice
pentru construirea Universului, sau ceva asemănător.
Ați văzut diagrame de-a lungul istoriei, sau orice altceva care,
pentru voi, sugerează un anumit model?
- Floarea Vieții. - Am fost pe punctul să spun același lucru.
Floarea Vieții trebuie să fie,
este simbolul creației în sine.
Construit din cercuri suprapuse,
Floarea Vieții cuprinde în cadrul designului său
toate formele geometrice.
Unul dintre cele mai vechi exemple cunoscute ale acestei geometrii sacre
poate fi găsit la Templul lui Osiris din Egipt,
o structură despre care arheologii susțin că are o vechime de 6.000 de ani.
Simbolul „Floarea Vieții” este considerat
simbolul sămânță al tuturor simbolurilor.
Vechii egipteni au înțeles
că acest simbol provine din ceruri.
Floarea Vieții este ceva foarte special.
Este într-adevăr o... o mandala.
Și ar putea avea o legătură
cu natura geometrică a Universului.
Nu știm exact cine a făcut-o.
Poate că simboliza într-adevăr un fel de dispozitiv
sonor, un dispozitiv armonic,
ceva extrem de tehnic
care era folosit de aceste culturi antice.
Este oare posibil ca extratereștrii
să fi folosit acustica pentru a călăuzi omenirea
vreme de mii de ani?
Și dacă da, au ascuns oare în tradițiile antice unele indicii,
respectiv compoziții care creează stări modificate de conștiință
și configurații sacre în forma modelelor cimatice?
Poate că următorul mare salt înainte
va avea loc odată ce ne vom acorda
la apelurile extraterestre din jurul nostru.
Și eu cred că oportunitatea pe care o avem aici,
de a sparge acest cod armonic este...
Vorbim cu toții despre o epocă de aur și un moment în care vom vedea
prezența extraterestră pe această planetă,
iar aceasta ar putea fi cheia.
„Armonia” este cuvântul-cheie corect, da.
- Exact. - Da, sigur.
Pentru ca întregul Univers să fie în armonie, da.
Deci, aceasta ar însemna, literalmente, să obții vibrațiile adecvate
care să se potrivească unor vibrații corespunzătoare,
pentru a crea următoarea experiență a realității.
Îmi place asta. Băieți, uite, asta a fost
o conversație absolut incredibilă.
Și cred că am stabilit că, în lume există
mult mai multe lucruri despre care nu știm,
există ceva mult mai mult în realitatea noastră
și, de asemenea, mult mai mult decât ce putem percepe cu simțurile noastre.
și abia aștept să continuăm asta și cu altă ocazie.
Va urma.
Traducere și adaptare: Bic@2021
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania