Rapoartele oficiale despre ambarcațiunile extraterestre
au fost, brusc, retrase...
Investigații OZN,
destinate răspândirii dezinformării...
Informatorii din zona guvernamentală au fost
obligați să-și ascundă identitatea.
De-a lungul anilor, serialul „Extratereștrii antici” a investigat
lunga istorie a încercărilor guvernamentale de a acoperi adevărul
despre prezența extraterestră pe planeta Pământ.
Și acum vom arunca o privire la ceea ce eu consider că sunt
cele mai convingătoare și revelatoare exemple...
conform numărătorii mele inverse a primelor zece mușamalizări ale problematicii extraterestre.
Traducere și adaptare: Bic@2021
Mulți oameni cred că există dovezi puternice că extratereștrii
au vizitat Pământul și că, de zeci de ani, chiar de secole,
guvernele din întreaga lume ascund informații
care au fost clasificate drept strict secrete.
Dar este aceasta doar o teorie a conspirației?
Asta este ceea ce au sugerat mulți până când, în cele din urmă, în decembrie 2017,
„The New York Times” a publicat un titlu pe prima pagină,
dezvăluind că guvernul SUA finanțează
un program secret de investigare a OZN-urilor.
Numărul zece din lista celor mai mari acțiuni de mușamalizare...
Pe 16 decembrie 2017...
„The New York Times” a publicat o poveste explozivă intitulată
„Aure strălucitoare și „bani negri”:
programul misterios OZN al Pentagonului”.
A fost pentru prima dată când publicul american
a aflat despre un proiect secret al guvernului american -
„Programul de identificare a amenințărilor aerospațiale avansate”...
cunoscut și sub numele de AATIP.
Dezvăluirile referitoare la existența
programului AATIP al Pentagonului sunt extraordinare.
Este cea mai mare știre
din istoria fenomenului OZN.
Nu este chiar o perdea de fum de genul „o navă spațială într-un hangar”,
dar este știrea cea mai apropiată de adevăr pe care am avut-o vreodată.
Articolul a dezvăluit că programul
a funcționat din 2007 până în 2012
și a fost condus de un fost oficial al Pentagonului
pe nume Luis Elizondo,
un ofițer superior de informații de carieră,
cu autorizație de securitate de vârf.
Sarcina lui Elizondo era să investigheze rapoartele
despre obiectele zburătoare neidentificate...
și să determine ce amenințare ar putea reprezenta pentru securitatea națională.
Dar, în timp ce finanțarea AATIP s-a încheiat oficial
în 2012...
Elizondo susține că a continuat să lucreze la program,
din biroul său din Pentagon, în următorii cinci ani.
Ba având și ajutorul oficialilor,
atât din Marina SUA, cât și din CIA.
În octombrie 2017, Elizondo și-a dat demisia
în semn de protest împotriva a ceea ce el a caracterizat
drept „secret excesiv și opoziție internă”.
Am avut o conversație față în față cu Luis Elizondo
și îmi este clar
că nu există niciun motiv să credem că Pentagonul
are intenția de a declasifica și a face public orice alt material.
Așa că a făcut o muncă foarte importantă și a scos
această poveste din umbră și a adus-o la vedere.
Când Elizondo a părăsit Pentagonul,
el a fost hotărât să aducă
la cunoștința publicului anii în care a anchetat pentru AATIP.
El a făcut acest lucru prin distribuirea a trei videoclipuri
către presă, imagini lansate împreună cu
„povestea senzațională a primei pagini din The New York Times’”.
Luate de camerele montate pe avioanele marinei,
au fost probabil cele mai spectaculoase
și credibile videoclipuri despre OZN
arătate vreodată publicului.
Unul dintre lucrurile cu adevărat interesante despre AATIP
este cât de multe informații nu au fost dezvăluite.
Auzim despre lucruri care vor veni.
Pun pariu că mai sunt încă multe.
În iunie 2020,
guvernul a recunoscut ceea ce Luis Elizondo
susținuse de ani de zile - că anchetele UAP
au continuat neîntrerupt, dar sub un nou nume -
Forța specială de intervenție pentru fenomene aeriene neidentificate.
În ceea ce îi privește, teoreticienii astronauților antici
cred că această dezvăluire recentă nu face decât să confirme
suspiciunile lor că guvernul continuă
să ascundă toată amploarea investigațiilor OZN.
Și că dezvăluiri mult mai incredibile trebuie să apară.
Ani de zile oficialii guvernamentali
au negat zvonurile despre
o instalație militară secretă în deșertul Nevada.
Dar, în 2013, a fost dezvăluită, în cele din urmă, una dintre cele
mai semnificative operațiuni de acoperire din istoria americană.
Numărul nouă pe lista mea: Zona 51.
După decenii de secretizare, negare și acoperire,
CIA declasifică documente care recunosc existența
unei facilități de cercetare militară ultra secretă,
cunoscută sub numele de Zona 51.
Acesta a fost un anunț istoric.
În cele din urmă, toate zvonurile
despre care comunitatea OZN și comunitatea teoriei conspirației
susțineau că sunt adevărate, au fost validate.
Guvernul federal a fost obligat să recunoască
existența bazei din Zona 51 datorită unei cereri
formulate în baza Legii privind libertatea de informare.
Le-a trebuit peste un deceniu ca efectiv să răspundă,
dar în cele din urmă au trebuit să recunoască ceea ce toată lumea
știa deja și anume că Zona 51 există.
Din 1955,
această bază ultra secretă...
situată în deșertul îndepărtat din sudul statului Nevada...
a fost considerată epicentrul
celor mai clasificate proiecte ale armatei...
de la avionul spion U-2,
până la avionul invizibil F-117.
Dar mulți cred că în cele mai întunecate colțuri ale Zonei 51
se ascunde un secret și mai mare...
unul care escamotează dovezile de netăgăduit
ale contactului cu extratereștrii.
De-a lungul anilor, a existat o serie de declarații
ale unor persoane care au fost asociate
cu Zona 51...
care au vorbit cu jurnaliștii sau cu denunțătorii,
în care au afirmat, în mod explicit,
că există tehnologie extraterestră în Zona 51.
Deci, Statele Unite au practicat la început
o politică de minciună și negare.
Să-i spunem așa cum este de fapt:
contraspionaj.
OZN-urile și extratereștrii
au fost în fruntea listei de contraspionaj
încă din timpul celui de-al doilea război mondial.
Guvernul nostru nu vrea să știm adevărul.
Mușamalizările pe care le-am analizat până acum au fost extraordinare,
dar dacă ți-aș spune că a fost una și mai mare,
care a avut loc acum 1.600 de ani?
Și totul se învârtea în jurul polemicii referitoare la care texte religioase
ar trebui incluse sau interzise în Sfânta Biblie.
De fapt, una dintre acele cărți interzise
l-a inspirat pe Erich von Daniken să aducă în atenția lumii
teoria astronauților antici.
Numărul opt de lista acoperirilor:
Cartea lui Enoh.
Anatolia Centrală, Turcia.
Secolul al IV-lea d.Hr.
Un grup de 30 de clerici ai Bisericii Creștine
organizează Conciliul din Laodicea,
o întâlnire clandestină, pentru a discuta
despre înlăturarea anumitor cărți din canonul biblic.
Printre acestea se află și Cartea lui Enoh.
Potrivit multor cărturari biblici,
motivul pentru această excludere a fost, cel mai probabil, controversa
privind relatările despre îngerii căzuți care coborau pe Pământ
pentru a se împerechea cu fiicele oamenilor -
relatări pe care oamenii vremii le luaseră drept fapt.
În scripturi există referiri
despre niște îngeri răzvrătiți,
care, având probleme cu Dumnezeu, au venit pe Pământ,
au găsit că fetele de aici sunt atractive și s-au căsătorit cu ele,
au întreținut relații sexuale și au avut descendenți.
În Cartea lui Enoh, sunt oferite, de fapt, detalii despre numărul lor.
Se spune că 200 de îngeri nu s-au mai supus lui Dumnezeu, au venit
pe Pământ și s-au împerecheat cu femeile de aici.
Dacă îngerii sunt ceea ce astăzi credem că sunt,
entități nonumane,
atunci ce caută pe Pământ, de ce pe au venit pe Pământ,
ar putea exista oare vreun interes
pentru relații sexuale cu femeile de pe Pământ?
Trebuie să reînțelegem
ce sunt acești fii ai lui Dumnezeu.
Într-adevăr, este consemnat în legendele antice că aceștia
erau o formă de ființe fizic umanoide.
Ceva extraterestru.
Ar trebui să traducem vechile texte în spirit modern.
Folosiți cuvântul „extraterestru”
în locul cuvântului „înger”.
Folosiți sintagma de „conducător al extratereștrilor”
în loc de „arhanghel”.
Dacă vedeți că ceva este dus în cer,
să știți că este vorba doar de spațiul cosmic.
Este timpul să ne trezim pentru a vedea aceste lucruri într-o manieră modernă.
Este oare posibil ca poveștile găsite în Cartea lui Enoh
să descrie într-adevăr ființe extraterestre care coboară pe Pământ
pentru a se împerechea cu oamenii și pentru a ne manipula structura genetică?
Teoreticienii astronauților antici răspund „da”
și sugerează că, desigur, Cartea lui Enoh
a fost eliminată din canonul biblic
pentru a ascunde adevărul despre
trecutul extraterestru al omenirii.
A mai existat un alt program guvernamental secret
al cărui scop, din câte s-a spus publicului,
a fost să ajungă la fundamentul fenomenului OZN.
Dar oare scopul real a fost de a ajunge la adevăr...
sau de a-l ascunde?
Una dintre cele mai mari campanii de dezinformare
realizate vreodată, are numărul șapte pe numărătoarea mea inversă
a primelor zece oprațiuni de mușamalizare...
Proiectul Blue Book.
O serie de generali de rang înalt ai Forțelor Aeriene din SUA
se reunesc pentru a lansa o anchetă oficială
asupra rapoartelor OZN.
Proiectul Blue Book.
Sub comanda căpitanului forțelor aeriene
Edward Ruppelt, această nouă agenție ultra secretă
ar urma să ia foarte în serios OZN-urile și potențiala lor amenințare
la adresa securității naționale.
Proiectul Blue Book a elaborat un formular standard
pentru persoanele care doreau să raporteze un OZN.
Cum arăta?
S-a auzit vreun sunet?
Au avut chiar o diagramă,
uh, pentru ca oamenii să calculeze
unghiul de înălțare.
Dacă OZN-urile nu constituie motive de îngrijorare,
de ce Forțele Aeriene solicită
atât de multe informații despre adevărata natură
a ceea ce au văzut martorii?
În ianuarie 1953...
după colectarea a sute de raportate ale unor observații,
fotografii și interviuri...
căpitanul Ruppelt și astronomul dr. J. Allen Hynek
au pregătit și prezentat cele mai bune 23 de cazuri OZN
unui grup de oameni de știință, angajați de CIA,
condus de dr. H.P. Robertson.
Grupul Robertson a concluzionat că
toate dovezile ar putea fi explicate ca evenimente naturale
și nu merită atenția, osteneala guvernului.
Potrivit multor cercetători,
incluzându-l aici și pe fiul lui J. Allen Hynek, Paul Hynek,
guvernul nu a intenționat niciodată cu adevărat
ca Proiectul Blue Book să descopere adevărul
din spatele fenomenului OZN.
Dar, în schimb... și-a propus să-l demitizeze.
Cât despre Forțele Aeriene, treaba lor era să găsească răspunsuri, nu adevărul.
Așadar, misiunea Proiectului Blue Book a fost să găsească,
să producă și să înghesuie la grămadă cât mai multe răspunsuri cu putință.
Lucrul interesant, însă, chiar și cu acel imbold,
a fost să explice fiecare caz pe care l-au putut cerceta,
iar din cele 12.000 de cazuri pe care le-au examinat oficial,
au admis că nu pot lămuri
peste 700, adică aproximativ cinci la sută, dintre ele.
În 1969, Proiectul Blue Book a fost în cele din urmă închis,
pe motiv că nu există nicio dovadă
că obiectele neidentificate reprezentau o amenințare la adresa securității naționale
sau că erau de origine extraterestră.
Dar a fost cu adevărat sfârșitul poveștii...
sau doar începutul?
Chiar dacă Proiectul Blue Book a fost încheiat în 1969...
am văzut recent, cu AATIP,
că aceste agenții guvernamentale nu dispar niciodată.
Pur și simplu se transformă într-o altă agenție.
Deci, în mod clar, Forțele Aeriene au recunoscut
că nu au încetat să studieze OZN-urile.
Simpla divulgare a unui program guvernamental
precum Proiectul Blue Book te face să te întrebi
câte alte programe guvernamentale
ultra secrete ar putea exista cu adevărat.
În 1984, un alt program secret a fost
dezvăluit atunci când informațiile despre acesta au fost transmise
unui producător de la Hollywood.
Numărul șase pe numărătoarea inversă
a primelor zece mușamalizări: Majestic 12.
Producătorul de film și cercetătorul fenomenului OZN,
Jaime Shandera, ajunge acasă și găsește un plic
care a fost aruncat în locuința sa prin fanta poștală a ușii.
Ștampila poștală indică faptul că a fost trimisă
din Albuquerque, New Mexico,
dar pe plic nu este trecută nicio adresă a expeditorului.
Și ceea ce primise era acest pachet, cel de aici.
Acesta este coletul original, iar în pachet
se afla o rolă de film, în interiorul acestui recipient.
Iar aceasta este chiar rola de film pe care a primit-o.
Și acest film, atunci când a fost făcută o copie,
a dezvăluit cele opt pagini
ale „Documentului de informare pentru Eisenhower”.
„Documentul de informare Eisenhower”
este un memoriu care ar fi fost scris în 1952
de către primul director al CIA,
Roscoe Hillenkoetter,
către președintele ales Dwight Eisenhower.
În acesta, Hillenkoetter scrie că președintele în funcție,
Harry Truman, a format un grup secret
în cadrul guvernului SUA, numit Majestic 12,
pentru a examina navele spațiale extraterestre prăbușite.
Documentul pe care l-a primit, practic a raportat
că am avut prăbușiri anterioare,
inclusiv incidentul de la Roswell.
Recomandarea finală către președintele Eisenhower
a fost ca acest subiect să fie păstrat secret și în continuare.
Martie 1994...
Aproape la un deceniu după ce Jaime Shandera a primit
documentul „Eisenhower Briefing Document”,
cercetătorii Majestic 12 au fost șocați
când a apărut o a doua rolă de film.
De data aceasta este trimisă de un anonim unui grup OZN
din Maryland, de la farmacia Quillin
din La Crosse, Wisconsin.
Jurnalista de investigație Linda Moulton Howe
a fost printre primele persoane care a examinat aceste documente.
Și ea face cercetări despre MJ-12
de mai bine de două decenii.
În aprilie 2017,
editorul și cercetătorul Giorgio Tsoukalos a călătorit
la Albuquerque, New Mexico pentru a se întâlni cu Linda
și a afla ce știe ea
despre aceste documente misterioase.
Deci, dacă înțeleg corect,
cineva a făcut la un moment dat fotografii
ale unui document care exista pe hârtie.
Știm cine a făcut asta?
Cine a făcut acele fotografii?
Există oameni care au slujit în armată,
sau CIA, DIA, NSA, NRO.
Și sunt supărați, simt că
această poveste ar trebui să iasă la iveală.
Este posibil să fi fost cineva care a avut acest document în lucru,
l-a fotografiat,
poate chiar acolo la farmacie,
iar restul este istorie.
Dintre toate documentele pe care le-am văzut și le-am studiat vreodată,
acest SOM1-01 cu circuit limitat,
„Manualul de operațiuni speciale al Grupului Majestic 12”,
cred că reprezintă o confirmare.
Merge dincolo de dezvăluire, deoarece este
din aprilie 1954...
Grupul Majestic 12.
Este ștampila Biroului de Război - este reală.
Și titlul: „Entitățile extraterestre
și tehnologia lor, recuperare și eliminare”.
"Top secret,
doar pentru membrii Majestic."
Și atunci când intri în...
conținutul
acestei cărți,
găsești ilustrații și schițe
ale unor diferite ambarcațiuni și OZN-uri.
Adică, este incredibil.
A aflat guvernul Statelor Unite
despre prezența extraterestră pe Pământ
în anii 1940...
și a constituit un comitet ultra secret
care să investigheze această revelație șocantă?
În timp ce oficialii guvernamentali continuă să insiste
că Majestic 12 nu a existat niciodată,
cei care au cercetat documentele
rămân convinși de autenticitatea lor
și nu au găsit nicio dovadă că MJ-12
a fost întrerupt vreodată.
ups
S-a întâmplat pe 9 decembrie 1965,
când un obiect în formă de clopot
s-a prăbușit pe Pământ în Kecksburg, Pennsylvania.
La numărul cinci pe numărătoarea inversă a primelor zece mușamalizări:
incidentul OZN din Kecksburg.
Mii de oameni privesc
cum o minge de foc strălucitoare se strecoară pe cerul nopții.
Și cum un obiect mare coboară
într-o zonă împădurită.
Martorii au susținut, de fapt,
că acest obiect ciudat, care a fost descris
ca fiind de mărimea unui Volkswagen Beetle,
a cauzat ceea ce părea a fi boom sonor.
Telefoanele au sunat la toate
departamentele de pompieri voluntari din jur:
„Avem un accident de avion în pădurea din Kecksburg”.
Ei bine, a fost acolo un om pe nume Jim Romanski
și am avut privilegiul real
să vorbesc cu el imediat, în martie 1998.
Pentru că a fost unul dintre cei aproximativ zece oameni
implicați în întreaga poveste,
care a stat cam 15 minute în pădure,
în apropierea locului respectiv,
oficial ca pompier voluntar,
umblând de colo colo
și încercând să înțeleagă la ce se uită.
A spus că era ca o ghindă, sau un clopot.
În partea superioară era de culoare arămie.
Și apoi, în partea de jos, era o bandă
de aproximativ 10 centimetri lățime
care înconjura o porțiune a acestei nave, pe care erau vizibile, în relief, nu sculptate,
niște simboluri.
Și el, dar și alții au spus
că arătau ca un fel de hieroglife egiptene.
La doar câteva minute după ce pompierii au ajuns
la locul accidentului,
au fost întâmpinați de un convoi de militari
și li s-a ordonat să plece.
Dintr-o dată, armata a intrat în zonă,
a înconjurat-o și chiar
s-a sugerat că un vehicul militar foarte mare
a fost văzut ducând acest obiect
Dumnezeu știe unde.
Și totul a fost, în esență, discret.
Guvernul nostru a încercat să explice că ceea ce s-a petrecut
în Kecksburg a fost doar un meteorit,
dar acei bărbați care stăteau în jurul acelui obiect,
în acea pădure,
pe 9 decembrie 1965, știau că nu este un meteorit.
Ei au spus la vremea respectivă că era o navă mare,
în formă de ghindă sau de clopot,
venită din spațiul cosmic.
Ce a fost găsit la Kecksburg?
S-ar putea să nu aflăm niciodată. Cu toate acestea, știm ce a găsit
armata SUA în cazul unui alt eveniment OZN celebru,
care a avut loc în Anglia.
Este una dintre cele mai credibile relatări înregistrate,
de la prima mână, despre o navă extraterestră.
Numărul patru pe numărătoarea inversă a primelor zece acțiuni de acoperire:
Pădurea Rendlesham.
- Pădurea Rendlesham. - Comitatul Suffolk, Anglia.
La 26 decembrie 1980,
în apropierea unei baze aeriene închiriate Forțelor Aeriene ale S.U.A.
de către RAF...
...se raportează observarea unor lumini ciudate la orizont,
parând a fi un posibil accident aviatic.
Doi militari americani
sunt trimiși pe teren.
Lumini ciudate au fost văzute cam la 300-400 de metri distanță
de o zonă numită Poarta de Est.
Ofițerii care patrulau la Poarta de Est au văzut luminile
de deasupra pădurii și au crezut că este posibil să fie
un avion căzut sau un avion aflat în dificultate.
Așadar, doi dintre ei,
sergentul Penniston și aviatorul John Burroughs,
au intrat mai adânc în pădure.
Odată ajunși la presupusul loc al accidentului,
bărbații au observat pe sol o navă triunghiulară, ciudată,
cu o lățime de aproximativ trei metri la baza sa.
Am observat că era și o inscripție,
pe partea laterală a aeronavei.
Mă așteptam să găsesc scris,
nu știu, USAF, sau ceva de genul ăsta.
Și ceea ce am găsit sunt niște hieroglife.
Uh, glifele nu aveau niciun sens.
Apoi mi-am trecut mâna peste partea laterală a ambarcațiunii,
era foarte caldă la atingere.
În acest moment aveam senzația
de activitate electricăviguroasă... și era mult, mult mai puternică.
A existat și sentimentul că ai putea fi atras în el
sau de a fi tras în el.
Nava a rămas la sol
aproximativ 45 de minute.
Și apoi a apărut o sclipire puternică de lumină.
Și apoi ambarcațiunea a decolat...
din zonă, adică, a fost doar... din zonă.
În noaptea următoare, colonelul Forțelor Aeriene americane Charles Halt
și-a condus propriul grup de cercetare la locul
acestei ciudate întâlniri.
Ceea ce au descoperit au fost niveluri ridicate de radioactivitate
în locul unde Burroughs și Penniston mai văzuseră anterior
nave ciudate, precum și trei găuri de impact
în pământ.
În timp ce ne plimbam, am observat, de asemenea,
patru sau cinci obiecte pe cer.
Se mișcau cu viteză foarte mare, făceau viraje ascuțite, unghiulare,
de parcă ar fi făcut un tip de căutare pe grilă.
Apoi unul a venit cu viteză mare, s-a oprit drept deasupra capului,
la 900, 1200, poate la 1.500 de m. și a trimis
un fascicul concentrat la vreo 2,5 - 3 m. de noi.
Am observat celălalt obiect spre sud trimitând
fascicule similare spre baza Woodbridge.
În acel moment mă gândeam,
de ce m-am implicat oare în asta?
Cum îmi voi putea explica asta vreodată?
În ciuda declarațiilor convingătoare ale martorilor oculari,
Ministerul Apărării a declarat, în scurt timp, cazul închis.
Penniston și Burroughs au primit ordin din partea superiorilor
să documenteze evenimentele la care au fost martori în Rendlesham Forest.
Dar ambii bărbați susțin că au fost presați să lase deoparte
anumite detalii ale evenimentului, în special cele
care sugerează că ambarcațiunile ar fi putut fi extraterestre.
Așa că a trebuit să cosmetizez această poveste.
Există o mulțime de detalii care au fost lăsate deoparte.
Și adevărul prin omisiune
nu este adevăr, știi, este o minciună.
Nu au vrut să apară
ca și cum guvernul ar încerca să o acopere.
Dar am simțit clar
că nu vor să intru în toate detaliile.
Acum, am făcut o revizuire a cazului, la rece, pentru Ministerul Apărării.
Sunt încă supus Legii secretelor oficiale.
Dar vă pot spune că este posibil ca aceste ambarcațiuni să fie reale.
Și dacă sunt reale, ar putea fi de fapt extraterestre.
În Wiltshire, Anglia, există un labirint de cariere de piatră
excavate în urmă cu peste un secol,
unde s-a zvonit multă vreme că guvernul britanic
ar fi putut efectua investigații secrete despre OZN-uri.
În 2017, am avut ocazia
să investighez acest loc
împreună cu Nick Pope, fost oficial al Ministerului Britanic al Apărării.
Numărul trei în numărătoarea inversă top zece mușamalizări:
Rudloe Manor.
În comitatul Wiltshire din sud-vestul Angliei se află
Rudloe Manor.
La suprafață, pare să nu fie altceva decât
un pitoresc conac englezesc.
Dar adânc sub această structură
se află o uimitoare zonă de 20,5 hectare
de caverne vaste,
împărțite în multe camere mai mici.
Ani de zile a găzduit un grup
numit „Servicii de prevedere și securitate”.
Sunt cam ca James Bond
de la Royal Royal Air Force.
Dar, în anii 1990
și cu siguranță și mai înainte, în anii 1950,
Serviciile de Prevedere și Securitate au fost puternic implicate
în investigațiile OZN.
În 2007, Ministerul Apărării
a anunțat că Rudloe Manor nu mai este
folosit de militari.
Dar dacă este adevărat,
atunci de ce terenurile sunt înconjurate de garduri,
monitorizate de camere de securitate
și chiar protejate de câini de pază?
Pentru a găsi răspunsurile, în ianuarie 2017,
teoreticianul astronauților antici Giorgio Tsoukalos,
a călătorit până la marginea bine păzită a domeniului conacului Rudloe.
Iată-l.
în căutarea adevărului i s-a alăturat
Nick Pope.
Au fost aici.
During your time at the MOD,
În timpul petrecut la Ministerul Apărării, ce ai aflat despre acest loc?
Sau ce fel de caz de OZN ar fi putut
avea loc în această zonă?
Ei bine, toată această zonă este bogată în observări de OZN-uri.
Observațiile OZN-urilor au fost investigate
de personalul din Rudloe Manor.
Dar ani de zile am negat-o.
Au spus Parlamentului, mass-media
și publicului că aceste lucruri nu prezintă niciun interes,
că Rudloe Manor nu are nicio implicare în treaba asta.
Și totuși, când dosarele au fost declasificate,
- s-a dovedit că oamenii au dreptate. - Chiar aici?
- Chiar aici! - Bine.
Și că această clădire
a fost cu adevărat inima
cercetărilor secrete a cazurilor de OZN din Marea Britanie.
Și în special facilitățile subterane de sub noi.
Și comunitatea OZN
susține că Marea Britanie își ține
acolo hardware-ul extraterestru.
OZN-uri prăbușite,
tot felul de secrete
și proiecte de cercetare și investigație
au avut loc în această unitate specială.
Și atunci, acest lucru a fost practic luat în considerare, sau este considerat a fi
Zona 51 a Regatului Unit.
Absolut corect.
Umblă chiar și zvonuri despre corpuri recuperate, ale extratereștrilor.
Corpuri de extratereștri?
Oare dovada finală a contactului guvernamental
cu extratereștrii ar putea fi ascunsă în tunelurile
de sub picioarele lui Nick și Giorgio?
În timp ce Rudloe Manor este complet inaccesibil,
o altă intrare în facilitățile subterane
se găsește la 3,5 km distanță, la o instalație la fel de secretă,
cunoscută sub numele de „Corsham Computer Center”
sau CCC.
În ciuda faptului că nici aceasta nu este deschisă publicului,
teoreticianul astronauților antici, Giorgio Tsoukalos,
i-a cerut lui Nick Pope să-l ducă la CCC
pentru o arunca o privire directă asupra facilității de acolo.
- În regulă. - Noroc.
Mulțumesc foarte mult.
În calitate de fost angajat
al Ministerului Apărării,
Nick a considerat că nu este bine pentru el să se apropie
de amenajarea respectivă fără autorizație.
Ne vedem mai târziu, Nick.
- Da. - Ai grijă.
Am ajuns.
Acesta este CCC.
Luminile sunt aprinse.
Și, uh, după cum a explicat Nick,
are sârmă ghimpată, este îngrădit, este impenetrabil.
În mod clar, această intrare duce sub pământ.
La câteva minute de la sosirea lui Giorgio la punctul de control,
echipajul este întâmpinat de o unitate de poliție militară.
Din păcate, situația se încheie cu oprirea filmărilor.
Dar de ce?
Este oare posibil, așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici,
ca Rudloe Manor să nu fie folosit doar pentru
investigațiile secrete ale guvernului
despre OZN-uri, ci chiar să adăpostească tehnologie extraterestră?
Și chiar și corpuri ale extratereștrilor?
Orice se întâmplă acolo jos, este ceva mare.
Și în prezent,
mii de oameni lucrează acolo.
Și totuși nu puteți obține efectiv informații
despre ceea ce fac.
Este cu certitudine cel mai faimos caz
din istoria OZN-urilor.
Și de mai bine de 70 de ani,
întreaga lume dorește să afle adevărul despre ceea ce
s-a întâmplat cu adevărat în acea zi în deșertul New Mexico.
Numărul doi pe numărătoarea inversă a primelor zece mușamalizări:
incidentul Roswell.
În iulie 1947,
un obiect zburător neidentificat s-a prăbușit pe Pământ,
în deșert, chiar lângă Roswell, New Mexico.
Astăzi este cel mai faimos eveniment OZN înregistrat parțial,
deoarece armata însăși
a raportat ambarcațiunea ca fiind un disc zburător.
Pe 8 și 9 iulie, titlurile ziarelor anunțau:
„Armata capturează discul zburător prăbușit în afara orașului Roswell”.
Cum a primit ziarul acea poveste? Walter Haut.
El a fost, oficial, ofițer de relații publice
la Baza Roswell 509, care a dat povestea către presă.
Dar armata și-a schimbat repede povestea.
În doar câteva zile, misteriosul OZN de la Roswell
a primit o origine pământească,
atunci când guvernul a susținut că ambarcațiunea prăbușită
era doar un balon meteorologic.
Maiorul Jesse Marcel, ofițerul principal de informații
de la Roswell Army Airfield, a călătorit la Fort Worth, Texas,
cu resturile recuperate
de la locul accidentului Roswell.
El și generalul de brigadă Roger Ramey,
șeful Forțelor a 8-a aeriene,
trebuiau să prezinte presei concluziile lor.
S-a aflat că președintele Truman
i-a ordonat generalului Ramey:
„Dă-le ceva”.
„Scoate niște Reynolds Wrap... din pește, din congelatorul tău”,
„arată-l și spune-le că asta ai găsit,”
„nu un disc.” Și exact asta au făcut.
Și practic, reporterii au făcut stânga-mprejur și s-au dus acasă.
Pentru cercetătorii OZN-uri, dovezile că adevărata epavă
de la Roswell a fost într-adevăr înlocuită cu un balon meteorologic,
pot fi găsite în celebra fotografie...
împreună cu indicii despre ceea ce era ascuns publicului.
Când, după toate cele întâmplate, generalul Roger Ramey
poza pentru fotografi
împreună cu Jesse Marcel
îl puteți vedea, foarte clar, ținând în mână o bucată de hârtie.
Generalul Ramey avea în mână un document,
așa-numitul Memo Ramey.
Analiza criminalistică modernă a documentelor
și îmbunătățirea tehnicilor fotografice
au permis unor cercetători să mărească acest cadru foto.
Și să poată clarifica cel puțin câteva porțiuni din text.
Ceea ce ne spune este uluitor.
Unele dintre expresiile din notă sunt: „victimele epavei”
și „discul pe care îl vom expedia”.
Deci, în mod clar a fost implicat aici ceva mai mult decât un balon meteorologic,
iar nota poate fi o fărâmă a unei dovezi incontestabile.
De fapt, avem dovezi despre o notă în care FBI
a făcut o astfel de afirmație, că ceea ce a fost recuperat
a fost adus la Wright Field pentru analiză.
Ei bine, nu duci bucăți dintr-un balon meteo
la Wright Field pentru analiză.
Asta nu se va întâmpla.
Este posibil ca în interiorul Bazei Forțelor Aeriene Wright-Patterson
din Dayton, Ohio să mai fie încă depozitate rămășițele obiectului
recuperat din deșertul din New Mexico, acum mai bine de 70 de ani?
Și dacă da, ar putea să folosească acea epavă
pentru a încerca să recreeze tehnologia extraterestră?
Chiar și acum, în ultimii ani,
au fost observate OZN-uri în zona orașului Dayton.
Și martorii, în acea zonă, privesc spre Baza Aeriană
Wright-Patterson și, chiar și în plină zi,
văd aeronave neobișnuite planând pe deasupra bazei.
Aceasta este o realitate foarte clară,
susținută de faptul că jeturile nu decolează
atunci când apar aceste OZN-uri.
Este aproape ca și cum ar ști ce sunt.
Poate pentru că este
o navă realizată de noi prin inginerie inversă.
S-ar putea să fiți surprinși de faptul că eu cred
că evenimentul din Roswell este, fără dubiu, cel mai semnificativ dintre toate,
deoarece are cele mai grave implicații pentru omenire.
Potrivit fostului comandant al Forțelor Aeriene Robert Salas,
în anii 1960,
OZN-urile au închis unul dintre principalele silozuri de rachete din America.
De unde știe asta?
Ei bine, pentru că era acolo.
Acoperirea mea numărul unu, din toate timpurile:
criza rachetelor nucleare Malmstrom.
Malmstrom Baza Forțelor Aeriene, Montana.
16 martie 1967.
Înainte de ivirea zorilor, santinelele și echipajele de întreținere
din apropierea silozurilor de rachete nucleare ale bazei,
văd lumini misterioase zburând înainte și înapoi pe cer.
Aceste lumini sunt atât de strălucitoare, încât cei de la sol
nu pot identifica ce anume sunt.
Dar când una dintre ele ocupă o poziție
chiar în afara gardului de securitate al bazei,
o santinelă îl cheamă pe superiorul său să raporteze OZN-ul.
Apoi, una dintre rachetele din siloz a ieșit, brusc, din funcțiune.
Și apoi, una după alta,
până când întreg lotul de rachete
a fost, într-un fel, dezactivat în chip misterios.
Acest lucru este extrem de deranjant,
deoarece sugerează că, în eventualitatea
în care, într-o zi, OZN-urile ar deveni ostile,
întregul nostru arsenal nuclear ar putea deveni complet inoperabil.
În iunie 2019, Giorgio Tsoukalos a aranjat
să se întâlnească cu unul dintre cei care erau staționați
la Malmstrom în noaptea acestui eveniment istoric OZN...
...ofițerul responsabil de lansarea rachetelor Forțelor Aeriene, Robert Salas.
În timp ce baza din Malmstrom a fost dezactivată la sfârșitul Războiului Rece,
o instalație de rachete Minuteman aproape identică
din Dakota de Sud, este încă accesibilă publicului.
- Hai să intrăm aici. - Mulțumesc foarte mult.
Așa că Robert l-a invitat pe Giorgio acolo
și să-l ducă exact prin ceea ce a trăit în 1967.
Spune-mi ce s-a întâmplat în noaptea aceea.
Am primit un telefon de la corpul de gardă de la suprafață.
Țipa în telefon. Adică, era cu adevărat...
speriat.
El a spus: „Am scos aici toți paznicii, înarmați”
„și ne uităm la acest gigantic
obiect roșu-portocaliu de formă ovală care planează
pe deasupra porții din față.
Și dintr-o dată, auzim claxoane,
trompete.
Amândoi ne uitam la panoul de control de aici.
Și, boom, boom, boom! Unul după altul.
Nimic nu mai funcționează.
Adică, trebuie să fie incredibil de surprinzător și desconcertant
faptul că altcineva, având o tehnologie superioară, este capabil
să ne dezactiveze rachetele.
Exact, și așa am ajuns la concluzia
că acestea erau obiecte extraterestre.
Sau au fost construite pe Pământ.
Mm-hmm.
Pentru că noi nu aveam nimic
care să poată face așa ceva, nici atunci, nici acum.
Și apoi, a existat o dezbatere, a existat vreo discuție?
Am fost chemați la ordine la biroul comandantului escadrilei noastre.
Și cel de lângă el
ne-a împins o hârtie în față: „Semnează aici”.
Am spus: "Ce este asta?"
Și el a spus: „Aceasta este”
„o declarație de nedivulgare a incidentului”.
„Nu trebuie să vorbești nimănui despre asta ".
Deci ți s-a dat un ordin.
Ni s-a ordonat să o semnăm, da.
Și asta a fost tot.
Nu puteam să vorbesc despre asta
și nu am vorbit nimănui despre asta,
timp de 27 de ani.
Oficialii militari nu au oferit niciodată explicații
pentru dezactivarea rachetelor.
A fost cauzată de extratereștri?
Teoreticienii astronauților antici spun „da”,
dar sugerează că este posibil să nu aflăm niciodată povestea completă,
deoarece vreme de 50 de ani
armata Statelor Unite a acoperit-o.
Asta încheie lista mea de top zece a celor mai mari mușamalizări
a evenimentelor extraterestre din toate timpurile.
Dar întrebările, în continuare, rămân.
De ce să ne țină pe toți în întuneric?
Cred ei că asta este în beneficiul nostru?
Sau ar putea fi din alte motive?
În ceea ce mă privește, eu cred că noi, oamenii, trebuie să continuăm
să căutăm dovezile și să cerem să cunoaștem faptele.
Poate fi singurul mod
în care vom ajunge, în cele din urmă, la dezvăluirea completă.
Eu sunt pregătit pentru adevăr. Tu ești?
Traducere și adaptare: Bic@2021
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania