Un OZN care a fost văzut zburând pe deasupra mai multor orașe...
Nu știu ce naiba este asta.
Un eveniment extraterestru
care a schimbat cursul istoriei...
Și o răpire extraterestră
la care au asistat nu mai puțin de șase persoane...
În Ancient Aliens, am investigat
zeci de întâlniri extraordinare,
dintre miile care au fost raportate.
Iată-le acele relatări pe care eu le consider cele mai convingătoare:
lista mea cu topul primelor zece întâlniri extraterestre.
Fiecare se adaugă volumul tot mai mare de dovezi
care demonstrează că am fost vizitați de mii de ani
de extratereștri.
TOP 10 ÎNTÂLNIRI CU EXTRATEREȘTRII Traducere și adaptare: Bic@2021
Oamenii îmi povestesc tot timpul despre OZN-urile pe care le-au observat
și dați-mi voie să vă spun că am auzit niște povești cu adevărat incredibile.
De fapt, există mii de observări de OZN-uri,
raportate în fiecare an.
Din păcate, majoritatea sunt mărturii cu un singur observator,
astfel că nu pot fi coroborate sau verificate.
Dar în 1982, de-a lungul râului Hudson din New York,
a fost un potop de observări de OZN-uri,
raportate pe parcursul mai multor zile, de sute de martori oculari.
Numărul zece pe numărătoarea inversă a primelor 10 întâlniri extraterestre:
Observațiile de OZN-uri din Valea Hudson.
Kent, New York.
Revelion, 1982.
La doar câțiva kilometri de râul Hudson,
cei care petreceau Revelionul,
observă o navă gigantică, în formă de V,
dotată cu lumini roșii, albe și verzi, care pâlpâiau.
În timp ce privesc uimiți, luminile colorate dispar,
fiind înlocuite de lumini albe, atât de strălucitoare,
încât luminează solul.
În următoarele luni, autoritățile sunt bombardate
cu sute de rapoarte despre observații similare.
Dumnezeule bun!
- Ce-i asta? - Nu știu.
- Nu este un avion. - Nu...
Voi fi... Îți voi spune ceva, dragă.
Nu știu ce naiba este.
De obicei, OZN-urile se arată
doar unui număr mic de oameni și apoi dispar.
În acest caz,
oamenii s-au oprit pe autostrăzi.
Oamenii ieșeau în fugă din casele lor
ca să urmăreacă acest obiect enorm,
mai mare decât un teren de fotbal.
Observațiile au continuat
mai mult de șase ani
și au devenit cele mai raportate în istoria americană.
Observațiile OZN din Valea Hudson
au continuat până în 1988.
Se estimează
că până la 5.000 de persoane au sunat
și au întocmit rapoarte
despre acest OZN foarte mare și strălucitor.
Dar de ce au fost raportate atât de multe întâlniri de OZN-uri
în această zonă anume?
Sunt șase obiecte,
iar cel care conduce formația are cele trei lumini aprinse.
Toate celelalte au doar câte două.
Unii au sugerat că motivul
pentru care aceste observații au avut loc în Valea Hudson,
este acela că se află în centrul unui vortex.
Ce este un vortex?
Ei bine, sunt opinii diferite despre ceea ce este.
Unii au sugerat că vortexurile sunt
puncte magnetice
care fac parte din rețeaua magnetică a Pământului.
Ele reprezintă, de asemenea,
combinația energiilor Pământului
care se reunesc într-un singur punct,
respectiv curenții telurici
și curenții magnetici ai Pământului.
Așadar, o sugestie este aceea că se creează
efecte de tip portal sau vortexuri.
Intrări în lumea de dincolo.
Oare observările de OZN-uri din Valea Hudson
ar putea fi o dovadă a existenței unui vortex de putere ascuns,
sau chiar a unui portal prin timp și spațiu?
Există locuri în întreaga lume
care sunt cunoscute pentru vortexurile lor.
Se spune că Stonehenge are un astfel de vârtej.
Sedona, Arizona are o serie de vortexuri
și este un loc renumit pentru ele.
Și, desigur se crede că Valea Hudson
este, de asemenea, o zonă cu vortex.
Deci, trebuie să vă întrebați dacă aceste OZN-uri
au fost atrase de Valea Hudson.
Și nici până astăzi, nimeni nu a venit
cu o explicație credibilă pentru ceea ce s-a întâmplat
în Valea Hudson în acest timp.
Se îndreaptă spre nord-nord-vest.
Sfinte Doamne!
La doar 150 de mile est de Valea Hudson,
o altă întâlnire extraordinară a avut loc în 1961.
Și ceea ce o face atât de unică
este că reprezintă primul raport documentat
al unei răpiri extraterestre.
Numărul nouă de pe lista mea de întâlniri extraterestre:
Răpirea lui Betty și a lui Barney Hill.
Lancaster, New Hampshire.
19 septembrie 1961.
Noaptea târziu, Betty și Barney Hill se deplasau cu mașina
când, o farfurie zburătoare de mari dimensiuni îi interceptează
și se oprește deasupra automobilului lor.
Cei doi observă la ferestrele navei
siluetele unor ființe din altă lume.
Câteva zile mai târziu, cei doi au raportat că au sesizat lipsa unei anumite perioade de timp
și, după ce au participat la ședințe de regresie hipnotică,
au susținut că și-au dat seama
că au fost răpiți de extratereștri.
Sub regresie hipnotică...
Separat, apropo,
astfel încât niciunul să nu influențeze povestea celuilalt...
Betty și Barney au spus exact aceeași poveste.
Obiectul a plutit pe deasupra mașinii, apoi a aterizat în fața lor
și au fost scoși din automobil
de niște ființe mici, de vreo 1,30 m. înălțime
și târâți într-o poieniță, de unde au fost urcați într-o navă spațială.
Betty a insistat față de răpitorii săi,
să...
să nu-i facă vreun rău, după s-a văzut așezată pe o masă,
însă i s-au făcut niște experimente
cu un ac care i-a fost introdus în stomac.
Barney relatează că i-au fost prelevate
probe de piele și de spermă.
Ființele descrise
de Betty și Barney Hill
se potrivesc imaginii clasice a unor Grey (Gri).
Ei bine, există variații ale taliei
și dimensiunilor acestor ființe,
dar toate par să aibă aceleași caracteristici.
Corpuri subțiri, ascuțite.
Capete mari, ovale.
Ochii mari, supradimensionați.
În anii scurși de la răpirea lor,
întâlnirea trăită de soții Betty și Barney Hill
a devenit legendară.
Dar ceea ce nu se știa, era că Betty și Barney Hill
nu au fost singurii membri ai familiei lor
care au fost răpiți.
Betty Hill era mătușa mea, sora mamei.
Un lucru pe care nu l-am mai dezvăluit până acum
este că mama mea a avut o întâlnire de aproape în 1958.
Ea a văzut o uriașă navă în formă de trabuc,
planând deasupra unui câmp.
Nu avea nicio explicație pentru ceea ce se întâmplase,
din câte știa ea.
Fusese la cumpărături și se ducea către acasă.
Mama mea a fost supusă în cele din urmă hipnozei regresive
și, astfel,
și-a amintit că a fost răpită
și ea.
Și eu am avut, de asemenea, acest gen neobișnuit
de experiență în care, ca prin vis,
am ajuns la bordul unei nave.
Se pare că acest lucru se petrece în familia mea din generație în generație.
Mătușa mea Betty a fost răpită,
mama a fost răpită
și există șanse mari să fi fost și eu în aceeași situație.
S-ar putea oare
ca ființele extraterestre să răpească
nu numai indivizi,
ci și familii întregi?
Și dacă da, de ce?
Se pare că aici sunt implicate
linii genealogice specifice.
Și dacă asta este în cazul de față,
atunci se ridică posibilitatea intrigantă
ca extratereștrii să fie interesați de biologia umană,
să monitorizeze liniile genetice specifice,
într-un anumit scop.
Unul dintre cei mai importanți factori pe care îi iau în considerare
atunci când vine vorba de evaluarea unei întâlniri OZN
este: cât de credibil este martorul?
Și pentru mine, nu există un expert mai bun decât un pilot,
atunci când vine vorba de raportarea unei aeronave.
Următoarea întâlnire de pe lista mea a avut loc în 1947
și a dat startul erei OZN moderne.
Observarea OZN făcută de Kenneth Arnold.
Statul Washington.
24 iunie 1947.
Aviatorul și omul de afaceri Kenneth Arnold
pilota un avion privat pe lângă Muntele Rainier,
când, brusc, a observat nouă obiecte aflate în mișcare rapidă,
zburând în formație.
În timp ce se afla în apropierea muntelui,
a văzut, brusc,
o escadrilă de obiecte cu aspect ciudat.
Nu-și putea da seama ce erau.
El a reușit să măsoare
viteza cu care zburau obiectele...
pentru că știa distanța dintre două vârfuri distincte,
care era de aproximativ 24 de km.
A cronometrat parcursul acestor obiecte între cele două vârfuri
și a ajuns la un rezultat de genul 1.950 de km pe oră,
ceea ce, în 1947, pur și simplu nu era posibil,
ba nici măcar pe aproape de viteza asta.
Mai târziu, el a descris obiectele
ca având oarecum forma literei delta
și zburând de parcă
ar fi săltat pe suprafața unui luciu de apă.
Și acest lucru a dat naștere termenului
de „farfurie zburătoare”.
Forțele Aeriene Americane
au catalogat în mod oficial experiența lui Kenneth Arnold
drept un miraj, dar i-a încurajat
și pe alții să relateze
propriile lor întâlniri inexplicabile
și au apărut rapid o mulțime de rapoarte OZN.
Când ne uităm la anul 1947, constatăm că statisticile
arată că au existat cel puțin 800 de rapoarte,
către poliție și aeroporturi,
ale unor oameni care spuneau că au văzut ceva pe cer
și că nu știu ce ar fi putut fi.
De fapt, se solicita ca toți ofițerii
să completeze un formular în cazul în care ar fi văzut orice
ar fi putut fi considerat un OZN sau o farfurie zburătoare.
Și, în plus, li s-a spus să nu discute
cu nimeni ceea ce au observat
sau ceea ce au scris în raportul lor.
Întâlnirea lui Kenneth Arnold cu farfuriile zburătoare
a marcat începutul erei OZN moderne,
dar există și unii care cred că a dat startul
unei masive mușamalizări guvernamentale.
În anii '40, am devenit conștienți
de existența acestor entități biologice extraterestre
și de faptul că guvernul a încercat să ascundă prezența lor
de-a lungul acestor decenii...
deci: care le e intenția
și agenda
și mai exact cine sunt, de unde și de ce au venit,
iată aceleași întrebări care dăinuie până astăzi.
La 13 octombrie 1917, o mulțime uriașă
de peste 30.000 de oameni s-a adunat într-un orășel din Portugalia
unde au asistat la un eveniment incredibil,
pe care Biserica Catolică l-a declarat ca având
un caracter supranatural.
În centrul evenimentului se aflau trei copii
care, de luni de zile, relatau că primeau mesaje
de la o doamnă din cer.
Numărul șapte pe numărătoarea inversă a celor mai faimoase întâlniri extraterestre
este Miracolul Solar de la Fátima.
Fátima, Portugalia.
Mai, 1917.
Trei copii mici, care mergeau pe o pășune pentru oi,
sunt opriți din drumul lor
de cineva care pare a fi un înger strălucitor.
Când imaginea începe să le vorbească,
ei cred că este sfânta Fecioară Maria,
trimisă pentru a le transmite un mesaj foarte important.
Acești trei copii
au susținut că au fost vizitați de Fecioara Maria,
care li s-a arătat în cer
și le-a spus că are
anumite profeții pentru ei
și că, în următoarele șase luni,
se va întoarce la ei și le va dezvălui
aceste profeții.
Și astfel, pe data de 13 a fiecărei luni,
cei trei copii
se adunau pe acest deal din Fátima
și, potrivit lor, Fecioara Maria
le apărea și le dezvăluia acele profeții.
În timpul uneia dintre vizite,
copiii au susținut că ființa aceea le-a spus
că pe data de 13 octombrie,
se va întoarce să facă un miracol.
Ei au relatat despre întâlnire episcopului catolic local,
iar pe 13 octombrie 1917,
peste 30.000 de oameni s-au adunat pentru a asista la eveniment.
O mulțime imensă s-a adunat
și oamenii au povestit că au văzut
cum Soarele se mișca pe cer.
Au văzut cum Soarele se rotea ca un disc
și cum apoi a coborât pe Pământ,
oamenii speriindu-se foarte tare.
Incidentul
a fost etichetat de către Biserica Catolică
drept un eveniment cu caracter supranatural.
Dar, după cum susțin teoreticienii astronauților antici,
a fost un tip foarte diferit de întâlnire cu ceva din altă lume.
Întregul eveniment a durat opt minute,
nu opt secunde.
Au avut timp să-l privească.
Nu era Soarele.
A fost un OZN, pentru că s-a rotit
și și-a schimbat tot timpul culoarea.
Cred că acest obiect a apărut pe cer în fața Soarelui.
Am citit toate rapoartele.
Luminile colorate se răspândesc
de la obiect la pământ.
Mie asta îmi indică un contact
cu o inteligență extraterestră.
Întâlnirile raportate de un grup de oameni
pot face greu de negat acest tip de observații ciudate.
Iar atunci când o observare de OZN este raportată
de mii de rezidenți ai unui important oraș metropolitan,
în opinia mea,
devine un fapt de necontestat.
Întâlnirea extrateresră cu numărul șase din numărătoarea mea inversă a primelor zece:
Luminile din Phoenix.
Henderson, Nevada.
13 martie 1997.
La ora 18:55
poliția locală primește un raport
despre un obiect masiv în formă de V care se deplasa spre sud-est,
pe cerul nopții.
În următoarele trei ore,
nava este urmărită de mii de oameni
în timp ce se deplasează peste Statul Arizona
și peste orașul Sonora, Mexic.
Cum majoritatea rapoartelor, fotografiile și înregistrările video,
au venit din Phoenix,
incidentul devine cunoscut sub numele de „Luminile din Phoenix”.
Întregul oraș Phoenix a putut vedea
acest spectacol de lumini întins pe vreo 500 de metri, deasupra orașului,
într-un model foarte, foarte distinctiv.
Era un obiect triunghiular,
văzut foarte clar
de un număr destul de mare de martori.
Cine este cel mai bun martor al nostru în acest caz?
Cel mai bun?
Guvernatorul Statului Arizona, Fife Symington.
În calitate de pilot și fost ofițer al Forțelor Aeriene,
pot spune, irevocabil, că această aeronavă nu seamănă
cu niciun obiect creat de om, pe care să-l fi văzut eu vreodată.
El a declarat: „Da, chiar am văzut OZN-ul”.
Și apoi îl descrie. De fapt, se afla
la o sută de metri distanță de acel triunghi zburător
și putea vedea prin el stelele de pe cer.
Guvernatorul Symington a fost pilot calificat
și este în Rezerva Forțelor Aeriene.
Cred că știa ce vede.
Unii dintre martori au spus:
"Da, aproape că aș fi putut să arunc o minge de baseball și să îl lovesc,
atât de jos era peste... pe deasupra capetelor noastre!"
Guvernatorul Arizonei
a descris un OZN ciudat, triunghiular,
care părea translucid,
camuflându-se în mijlocul câmpului de stele de deasupra.
A fost văzut de sute de oameni.
Dar când s-au uitat printre lumini,
au putut vedea stelele din spatele lui.
Dar nu era doar cerul nopții, ca și cum nu ar fi fost nimic acolo.
Parcă erau niște ondulații, ca și cum ceva ar fi obturat
lumina directă a stelelor.
Deci, era invizibil. Era camuflat.
Camuflat?
Ar putea fi posibil oare ca relatările despre Luminile din Phoenix
să indice faptul că martorii au observat
un tip de tehnologie extraterestră
care, indiferent dacă a fost sau nu intenționată,
s-a dezvăluit pentru un moment?
Și dacă da,
ar putea exista pe cerul nostru mult mai multe aeronave extraterestre
decât ne-am imaginat vreodată?
Oamenii cred că „dezvăluirea”
va fi o aterizare arhetipală pe peluza Casei Albe.
Dar dacă extratereștrii sunt deja aici
iar mai apoi dezvăluirea,
primul contact deschis,
va fi în ziua în care se vor arăta la față?
Oamenii mă întreabă deseori:
„De ce nu au existat observații OZN
înainte de secolul XX?”
Și răspunsul meu este: „Bineînțeles că au existat”.
Istoria este plină de povești despre întâlniri cu extratereștrii.
Dar strămoșii noștri nu aveau cuvinte
precum „extratereștri” și „OZN-uri”
și, desigur, aceste lucruri s-au întâmplat cu mult înainte ca ei
să construiască mașini zburătoare.
Istorisirile lor descriu
ceea ce eu numesc „tehnologie neînțeleasă”,
cum ar fi această observare a unui OZN care a avut loc
în secolul al IV-lea d.Hr.
și care a modificat pentru totdeauna cursul umanității.
Numărul cinci pe lista mea:
Viziunea lui Constantin.
Roma.
27 octombrie 312 d.Hr.
La Podul Milvian din partea de nord a orașului,
împăratul detronat Constantin
se pregătește să-și revendice tronul de la Maxențius.
Pe cer,
el asistă la ceea ce crede că este o viziune divină.
Constantin și adepții săi
au văzut pe cer
ceea ce cronicarii lor spun
că era o cruce imensă, albă, de foc.
Acum, adepții săi nu știau ce să facă în situația asta,
dar Constantin a decis
că aceasta este Crucea Creștină.
În acel moment, i-a jurat lui Hristos
că, dacă va câștiga bătălia,
se va converti la creștinism pentru totdeauna
și va face din Creștinism
religia de stat a Imperiului Roman.
Viziunea lui Constantin
a fost extrem de semnificativă.
Au crezut că este un fel de mesaj.
„Duceți această bătălie și instituiți această formă de creștinism”.
KATHLEEN McGOWAN COPPENS: Constantin,
după ce a văzut acest semn extraordinar din ceruri,
această cruce luminată de pe cer,
simte că a doua zi va merge mai departe
și va cuceri Imperiul Roman.
Și exact asta a făcut.
Această viziune devine
un punct de cotitură, crucial în istoria omenirii.
Victoria lui Constantin de la Podul Milvian
a fost primul pas în declararea creștinismului
drept religia dominantă a Europei,
iar lumea a fost schimbată pentru totdeauna.
Dar era oare imaginea aceea în formă de cruce,
pe care Constantin susținea că a văzut-o pe cer,
un semn de la Dumnezeu?
Sau ar fi putut fi vreo altă forță extraordinară?
Avea forma unei cruci, dar forma unei cruci
ar fi putut fi a unor obiecte de tip avion, deoarece,
pentru cineva care privește în sus, fuselajul și aripile
arată exact ca o cruce.
Și, desigur, nu aveau niciun concept
pentru astfel de lucruri pe atunci.
Acum, nu a fost doar viziunea lui Constantin,
deoarece se spune
că și armata lui Constantin
a văzut, de asemenea, ceva, sus, pe cer.
Acesta a fost un moment esențial.
Adoptarea creștinismului
ca religie oficială, a schimbat cu adevărat lumea
și așa este acum o mare parte a societății în care trăim.
Este oare posibil
ca o întâlnire OZN de acum 1.700 de ani
să fi fost responsabilă pentru unul dintre cele mai importante momente
de cotitură din istoria omenirii?
Deci, întrebarea care se pune:
este oare aceasta una dintre primele întâlniri OZN
pe care le avem în evidență?
Și, după părerea mea, da, este.
Vă amintiți când am spus mai devreme
că experiența prin care au trecut Betty și Barney Hill
a fost primul caz de răpire extraterestră raportat vreodată?
Ei bine, asta pentru că termenul „răpire extraterestră”
nu exista acum mii de ani.
De fapt, una dintre cele mai convingătoare relatări de răpire
pe care am citit-o vreodată, este antică
și poate fi găsită într-un text care te-ar putea surprinde:
sfânta Biblie.
Numărul patru de pe numărătoarea mea inversă:
Carul lui Ilie.
Nordul Israelului.
Secolul al IX-lea î.Hr.
Conform textelor din Vechiul Testament găsite
în Biblia ebraică, profetul Ilie
a avut mai multe întâlniri, atât cu îngerii, cât și cu Dumnezeu,
în timpul cărora i s-au dat avertismente profetice
despre secetă și cataclisme.
Unul dintre cei mai importanți profeți
din tradiția israelită, desigur, este Ilie.
Ilie prezice că vor veni niște vremuri aspre
și, bineînțeles, așa se și întâmplă.
Iată că el are un rol foarte special
în comunicarea planurilor lui Dumnezeu
și, uneori, a judecății sale.
Deci, Ilie se întâlnește cu personaje oarecum divine.
La ultima sa întâlnire cu Dumnezeu,
se descrie că Ilie este întâmpinat de un car de foc
la care sunt înhămați cai de foc,
care îl duc până la cer într-un fel de vârtej.
Experiența lui Ilie
descrie în detaliu un obiect
care se rotește, sau un vârtej care a venit peste el
și un car de foc.
Deci, întrebarea este:
carul de foc se învârtea?
Sau a fost
un fascicul de raze care l-a ridicat la cer?
Nu este o prea deplasat să spui că de fapt a fost
un obiect care se învârtea deasupra lui
și care l-a luat la bord.
Ar fi putut fi focul acela un fel de motor?
Știi, când spune că este preluat într-un vârtej,
nu trebuie decât să te uiți, de exemplu, la momentul când
- naveta spațială se ridică spre cer. - Patru, trei, doi...
Știi, ai aceste jeturi de flăcări zgomotoase
și clocotitore, etc, etc.
Dacă privești în acest context,
ai putea să-l plasezi în categoria OZN.
Cu siguranță, acestea sunt caracteristici
pe care le vedem în cazurile de răpire,
în care oamenii sunt luați la bord.
S-ar putea oare ca o istorisire găsită
într-una dintre primele cărți ale Bibliei Ebraice
să fie, de fapt,
o relatare a unei răpiri extraterestre
care a avut loc cu mii de ani în urmă?
Și dacă da, ce ar putea dezvălui
despre intervenția extraterestră pe Pământ?
Din consemnările biblice
vedem că omenirea are un scop și un destin.
Extratereștrii, în mod clar, există
și cu certitudine interacționează cu noi,
ne ghidează și direcționează omenirea
către un scop predestinat.
Când vine vorba de raportarea unor răpiri extraterestre,
cei mai mulți se bazează pe mărturia celor răpiți.
Se întâmplă foarte rar ca o răpire să fie observată de un martor ocular.
Dar în cazul următor, au existat mai mulți martori
care au văzut răpirea exact așa cum s-a petrecut.
Acesta este unul dintre cele mai fascinante
și celebre cazuri înregistrate vreodată.
Numărul trei pe lista mea cu primele zece întâlniri extraterestre:
Răpirea lui Travis Walton.
Pădurea Națională Apache-Sitgreaves, Arizona.
5 noiembrie 1975.
Un muncitor forestier în vârstă de 22 de ani, Travis Walton,
se îndrepta spre casă după apusul soarelui, împreună cu șase colegi,
când dintr-o dată, o lumină ciudată a apărut pe cer.
Tocmai terminasem o zi lungă și grea
și începea să se întunece.
Așa că ne-am încărcat echipamentul.
Ne îndreptam spre casă.
Și am observat
niște mici licăriri de lumină care se vedeau printre copaci,
iar lumina părea să vină
de undeva mai de sus decât era nivelul solului.
Abia când am ajuns acolo unde această lumină
traversa drumul,
am avut o vedere neobstrucționată asupra navei.
Din spate, Allen Dalis a strigat:
"Este o farfurie zburătoare!"
Și i-am spus: „Mike, oprește-te”.
Era un obiect metalic
clar vizibil, clar definit,
un disc, care plutea acolo, bine conturat pe cer.
Am deschis ușa, gândindu-mă că
voi arunca o privire mai atentă înainte ca aceasta să decoleze.
Pe măsură ce mă apropiam de el, emitea un sunet,
un sunet pe care l-am și auzit și simțit.
Și echipa a spus
că vibrația se poate simți din camion.
Au spus că părea ca și cum ceva urma să se întâmple.
Si așa a fost.
Atunci m-a lovit acel fascicul de energie.
Colegii au spus că parcă aș fi călcat pe o mină terestră.
A fost ca o explozie,
dar atât de violentă, încât au crezut
că m-a ucis.
Când m-a lovit acest fascicul de energie,
l-am simțit ca pe o lovitură fizică,
dar avea în plus un fel de furnicături, un fel de senzație
de șoc electric, în același timp.
Nu știu la cât timp după ce am fost luat la bord mi-am revenit.
Dar știu că mă aflam
pe un fel de masă de operație.
Mă uitam direct în fața unei creaturi
și atunci mi-am dat drumul.
A văzut acele entități hidoase care l-au speriat.
Poate destul de asemănătoare cu imaginea modernă
a așa-numiților extratereștri Gri.
Și s-a luptat și a intrat în panică.
Apoi, acești extratereștri, aparent, au plecat,
iar locul lor a fost luat
de alt fel de extratereștri, mult mai umani,
iar el s-a liniștit.
În cazul celor cu aspect uman,
am început să am îndoieli serioase
că ei ar fi fost salvarea mea.
Mi-au pus o mască peste față
și am leșinat rapid.
Acum, de aici și suspiciunea că,
de fapt, aceștia nu erau extratereștri diferiți.
Erau aceiași extratereștri,
dar erau capabili să se transforme în altceva,
special pentru a-l liniști.
Echipajele l-au căutat peste tot
pe lucrătorul forestier dispărut.
Dar abia după cinci zile, Walton
a reapărut într-un oraș din apropiere.
Stăteam cu fața în jos, în întuneric
și deasupra mea era o lumină.
Am văzut partea de dedesubt a ambarcațiunii
chiar înainte să se ridice la cer.
Când autorităților le-au fost dezvăluite detalii
despre întâlnirea apropiată a lui Travis Walton,
aceștia i-au respins relatarea ca pe o posibilă halucinație.
Dar Travis nu are nicio îndoială
că ceea ce a experimentat el și colegii săi
a fost o adevărată întâlnire extraterestră.
Ceea ce nimeni nu a întrebat a fost:
"Dar restul echipajului?"
Cum e cu putință ca șapte persoane să aibă o halucinație identică?
Și, în afară de asta,
poliția statală le-a făcut teste cu detectorul de minciuni,
pe care le-au trecut cu toții.
Sunt lucruri din viața reală care apar acolo,
care trebuie înțelese.
Deci, mai întâi aruncați o privire asupra faptelor și apoi judecați.
Nu știu scopul pe care l-au avut.
Tot ce știu este ce mi s-a întâmplat.
Acest lucru a fost inconfundabil.
Din când în când, o întâlnire este atât de convingătoare
încât îi transformă pe sceptici în oameni care cred cu adevărat.
Exact asta s-a întâmplat la începutul anilor 1970,
când un om de știință de la NASA și-a propus
să dovedească o greșeală a lui Erich von Daniken.
Dar, până la urmă, a ajuns să susțină
una dintre teoriile lui Erich atât de tare,
încât a scris chiar și o carte despre aceasta.
Numărul doi pe numărătoarea mea inversă:
Roțile lui Ezechiel.
Nord-estul Siriei.
Râul Khabur.
Conform Bibliei Ebraice,
aici, în secolul al VI-lea î.Hr.,
ființele divine au coborât din cer
și au luat contact
cu un profet iudeu pe nume Ezechiel.
Ezechiel se afla lângă râul Khabur
când, un mare vârtej a venit spre el.
El l-a descris ca pe un foc care se rotea,
iar focul
avea culoarea chihlimbarului,
cuvânt ebraic
care se traduce prin „spectrul lustruit al metalului”,
ceea ce înseamnă că este metalic și că se învârte.
Vârtejul aterizează în fața lui
și dintr-o dată, din el
ies patru creaturi.
În Biblie, profetul Ezechiel
numește aceste ființe spirituale „heruvimi”
și le descrie ca având patru fețe, patru aripi
și pielea strălucitoare ca bronzul lustruit.
Ezechiel spune că a fost ridicat în cer
și dus în diferite locuri
unde a putut vedea diverse lucruri.
Și apoi i s-au dezvăluit
unele evenimente viitoare, care urmau să se petreacă.
A fost o imensă imagine a credinței,
care i-a venit lui Ezechiel în timpul experienței sale.
Dar este aceasta oare povestea unei întâlniri cu divinitatea?
Sau descrierea făcută de Ezekiel
roților metalice care coborau din cer
într-un vârtej de foc
și ființelor ciudate cu pielea precum bronzul lustruit,
ar putea indica un alt tip de contact, cu ceva din altă lume?
Este cea mai bună descriere a unui OZN,
găsită oriunde în Biblie...
pentru că, în principiu,
spune că acea chestie arăta ca o roată într-o altă roată,
la fel ca într-o descriere clasică a unor farfurii zburătoare.
Ezechiel descrie
că roata exterioară nu se rotea.
Interiorul roții se rotește.
Deci, el ne spune de fapt că acesta este motorul.
Nimic din toate acestea nu trebuie să fie neapărat magic.
Toate acestea ar putea fi tehnologie.
Este practic relatarea
unui individ răpit, căruia i s-au spus anumite lucruri
și care s-a întors apoi la locul de origine.
Ar fi ceea ce astăzi am descrie
drept un raport de răpire.
Relatarea profetului Ezechiel despre
o întâlnire cerească de aproape ar fi putut fi oare altceva?
Poate una care nu implică ființe cerești,
ci vizitatori de altă natură, interplanetară?
Acest concept a fost prezentat publicului
de către pionierul teoriei astronauților antici, Erich von Daniken,
în cartea sa din 1968 Carele Zeilor.
Și după ce l-a auzit pe Erich vorbind
la o conferință de pe la începutul anilor 1970,
inginerul NASA Josef Blumrich
s-a hotărât să demitizeze controversata lui interpretare.
Am ținut o conferință la NASA,
în Huntsville și am vorbit despre Ezechiel.
Și inginerul șef de la acea vreme,
domnul Joe Blumrich,
a venit la mine și mi-a spus: „Erich, a fost foarte interesant.
Dar în Biblie,
cu siguranță nu vei descoperi nici un fel de tehnologie”.
Și tot el a spus:
„Voi citi, în original, în Biblie, despre Ezechiel”.
Blumrich și-a propus să găsească erori
în teoria lui von Daniken,
dar când a citit Cartea lui Ezechiel,
a fost șocat când s-a trezit că
este de acord cu controversatul autor.
De fapt a fost convins atât de tare, încât
a scris o carte numită Navele spațiale ale lui Ezechiel
în care a inserat un desen
pentru, practic, un modul de aterizare,
bazat pe descrierea găsită în povestea biblică.
Câțiva ani mai târziu,
un inginer german de structuri, pe nume Hans Herbert Beier
a schițat, de asemenea, un plan
al celei de-a doua secțiuni a Cărții lui Ezechiel,
unde lui Ezechiel i se spune
cum să construiască o clădire cu acoperiș deschis
pentru a găzdui carul zburător.
Hans Herbert Beier
i-a trimis planul lui Erich von Daniken.
La cinci minute de la examinarea acestor planuri,
Erich vorbea la telefon cu Joe Blumrich.
Și i-a spus: "Hei, Joe,
poți aduce un model al navei spatiale a lui Ezechiel?"
Apoi l-a sunat pe Hans Herbert Beier
și i-a spus: "Poți aduce un model
templului lui Ezechiel?"
Ambele modele au fost create la aceiași scară.
Si ghici ce?
Nava spațială a lui Ezechiel s-a încadrat perfect în clădirea templului
pe care Hans Herbert Beier a recreat-o
conform dimensiunilor date în Biblie.
În ceea ce îi privește, teoreticienii astronauților antici
susțin că relatarea biblică a lui Ezechiel
oferă dovezi concludente
ale unei întâlniri extraterestre.
Dar, mult mai important,
ea poate dezvălui, de asemenea, că de mii de ani,
destinul omenirii
a fost condus de extratereștri.
Aceasta poate fi una dintre cele mai vechi povești despre întâlniri extraterestre,
dar pentru mine încă a rămas cea mai convingătoare.
Scrisă cu peste 3000 de ani în urmă,
a fost scoasă din Biblie
deoarece această carte străveche descrie în detaliu
originile extraterestre ale omenirii.
Întâlnirea mea extraterestră cu numărul unu:
Ascensiunea lui Enoh la cer, într-un car al zeilor.
Khirbet Qumran, Palestina.
În 1946,
mai multe manuscrise antice
cunoscuteă sub numele de „Manuscrisele de la Marea Moartă”
sunt descoperite, ascunse în vase de lut,
în adânc, în interiorul unei peșteri.
Printre manuscrise
se află Cartea lui Enoh,
un așa-numit text biblic pierdut.
În Vechiul Testament din Biblie,
Enoh este al șaptelea din cei zece patriarhi care
au trăit înainte de Marele Potop
și a fost străbunicul lui Noe.
Dar în timp ce Biblia ebraică îl menționează pe Enoh doar pe scurt,
Cartea lui Enoh,
care are mai mult de 100 de capitole,
extinde foarte mult povestea sa.
În ea este un pasaj curios
care detaliază ascensiunea lui Enoh la cer.
Potrivit cărții lui Enoh,
el spune că pe atunci avea 12 ani.
Toți cei din satul său doreau să doarmă,
dar au auzit un zgomot venit de sus.
Doi îngeri au coborât din cer.
Una dintre cele două ființe i-a spus lui Enoh:
„Nu te teme, omule”.
Apoi l-au urcat în așa-numitul cer.
Din Cartea lui Enoh, aflăm
că Enoh însuși este luat în ceruri într-un car de foc.
Enoh urcă în așa-numitul cer
și acolo vede ceva
pe deasupra Pământului, dar nu îl poate descrie.
Nu are un cuvânt de genul „navă spațială” sau asemănător.
El spune că arăta ca o casă de cristal.
Se descrie că vede
planeta Pământ sub el.
De fapt, își descrie sosirea,
faptul că trebuie să meargă prin diferite încăperi,
în care vede
bijuterii, suprafețe strălucitoare
și lumini intermitente.
Este relatarea unui martor ocular.
Este genul de: „Eu, Enoh, am făcut asta. Eu, Enoh, am văzut asta”.
Cartea lui Enoh este una dintre primele relatări de răpire
scrise de o ființă umană.
Cartea lui Enoh descrie oare cu adevărat
un eveniment de răpire?
Una care a avut loc
acum mii de ani?
Și dacă da,
ar putea dovedi această incredibilă
întâlnire de aproape, comunicarea
cu ființe din alte lumi?
Despre Enoh s-a spus
că se află la dreapta lui Dumnezeu.
De fapt, în tradițiile ulterioare se spune
despre Enoh că este scribul lui Dumnezeu.
Deci, Dumnezeu avea să stabilească lucrurile, iar Enoh
avea să înregistreze tot ce s-a întâmplat.
Deci, Enoh a fost cel care a deținut toată cunoașterea cerului.
Acesta este unul dintre motivele
pentru care Cartea lui Enoh este atât de controversată.
Enoh a fost primul om care a urcat
la tronul lui Dumnezeu,
unde i s-au oferit, de către ființe angelice sau extraterestre,
cunoștințe universale puternice.
Dacă lui Enoh i s-au oferit de către ființele
extraterestre informații pe care să le împărtășească omenirii,
așa cum susțin teoreticienii astronauților antici,
ce adevăruri despre celălalt trecut al nostru
ar putea aștepta să fie dezvăluite?
Extratereștrii vor ca într-un viitor îndepărtat al omenirii
să începem să vedem aceste lucruri.
Să începem să traducem aceste cărți.
Și acum începem să punem întrebări.
Începem să ne întrebăm, de pildă, cum am putea explica asta?
Am fost, poate, vizitați de extratereștri?
Și cred că este important să gândim în acest fel,
deoarece acești extratereștri au promis că se vor întoarce.
Și într-o zi, se vor întoarce.
Am fost învățat să nu cred în coincidențe.
Am fost învățat să caut modele.
Având notate toate aceste întâlniri,
aceste observații,
aceste descrieri din timpurile biblice încoace,
vă spun, se întâmplă ceva.
Nu vă spun neapărat despre ce este vorba,
dar vă spun că acolo există ceva.
Ei bine, asta încheie lista mea, deocamdată.
Dar având în vedere ceea ce este scris în Cartea lui Enoh,
poate, așa cum îi place să spună lui Erich von Daniken,
cea mai importantă întâlnire dintre toate încă este pe cale să vină.
Traducere și adaptare: Bic@2021
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania