Naratorul: În întreaga lume, monoliți enormi de piatră
stau în picioare de mii de ani...
Mulți au fost construiți în aliniere cu stelele.
Monolitul are implicații religioase.
Arată spre ceruri.
Naratorul: Se spune că unii monoliți au puteri ciudate.
Unii oameni resimt șocuri electrice în apropierea lor.
Alții au stări alterate ale conștiinței, experiențe de percepție modificată.
Naratorul: Și există indicii că ar fi putut avea
o funcție tehnologică.
Aceste pietre se află exact în locurile potrivite,
acolo unde poți provoca o eliberare de energie.
Naratorul: Sunt monoliții antici
pur și simplu cele mai vechi monumente ale oamenilor preistorici?
Sau ar putea avea un scop mult mai profund?
Monoliții sunt ca o carte de vizită.
Sunt precum un mesaj care spune că „cineva” a fost pe aici în trecut
și că acei „cineva” au fost profesorii noștri.
Naratorul: Există o poartă
în Univers.
Dincolo de ea se află promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială
tot ceea ce am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt în jurul nostru, peste tot.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Nu am fost niciodată singuri.
EXTRATEREȘTRII ANTICI S18E02 - Misterele monoliților Traducere și adaptare: Bic@2022
Naratorul: Biologii de la Divizia de Resurse pentru Animale Sălbatice din Utah,
pe când cercetau un canion din zonă,
au observat, din elicopterul în care se aflau,
un obiect ciudat, de formă dreptunghiulară.
David Childress: Au văzut această placă metalică
jos, în canion.
Era o lespede verticală de aproximativ 3-4 m. înălțime.
Și au fost uimiți pentru că acest...
acest canion îndepărtat este accesibil doar cu un elicopter.
Naratorul: Imaginile din satelit dezvăluie
că acea coloană dreptunghiulară, supranumită „monolitul din Utah”,
a rămas nedetectată vreme de peste patru ani,
iar descoperirea sa devine rapid o știre internațională.
Au existat speculații teribile
când a fost descoperit pentru prima dată monolitul din Utah...
în ceea ce privește proveniența monolitului, știi,
adică nu cumva acesta ar fi o comunicare venită de la extratereștri?
Și cred că oamenii au fost foarte încântați de această idee,
pentru ea că se bazează
pe imaginea monolitului din 2001: A Space Odyssey,
care a fost o carte de science-fiction
scrisă în 1968 de Arthur C. Clarke.
Și în același an,
Stanley Kubrick a regizat filmul cu același nume.
Și împreună, au captat imaginația lumii.
2001 începe cu apariția acelui monolit pe Pământ.
Și prin acel monolit, așa după cum știm cu toții din film,
începe evoluția noastră.
Apariția unui monolit similar
într-un loc îndepărtat din Utah
ne oferă sentimentul unei conexiuni
cu o inteligență extraterestră,
ideea unui punct de contact.
Naratorul: Deși încă nu se știe cu certitudine
cine a ridicat monolitul din Utah,
se crede că acesta nu a fost nimic altceva
decât o instalație de artă
și a fost îndepărtat la scurt timp după descoperirea sa,
de un grup de conservatori.
În următoarele săptămâni,
monoliți similari au început să apară
pe aproape fiecare continent.
Tim Brennan: Deci, între decembrie și ianuarie,
sute de monoliți au apărut în întreaga lume.
Nouă dintre monoliți au apărut într-o lună numai în Regatul Unit.
Naratorul: Dar de ce a stârnit monolitul din Utah
această fascinație mondială?
A fost doar din cauza unui film de science-fiction?
Sau este posibil,
așa cum cred teoreticienii astronauților antici,
ca acești monoliți să rezoneze la un nivel mult mai profund...
și să declanșeze amintiri adânc înrădăcinate ale pietrelor
ridicate cu mii de ani în urmă?
Giorgio A. Tsoukalos: Oamenii au fost întotdeauna fascinați
de monoliți
și cred că această fascinație merge și mai adânc în trecutul nostru,
pentru că avem astfel de pietre ridicate în întreaga lume.
Pietrele ridicate au fost o parte integrantă
a dezvoltării noastre umane de-a lungul a mii de ani.
Brennan: Monoliții sunt o parte a ADN-ului nostru, o parte a psihicului nostru.
Piatra are o mare rezonanță în peisaj.
Are un statut de permanență
care supraviețuiește cadrului uman.
Naratorul: Există peste 50.000 de astfel de pietre antice,
cunoscute și sub numele de monoliți sau menhire,
împrăștiate prin Europa,
Asia, Africa și America.
Majoritatea datează de peste 5.000 de ani,
iar cele mai mari cântăresc peste 300 de tone...
Mai mult decât dublul greutății Statuii Libertății.
Când vedem aceste pietre ridicate,
de fapt ne uităm înapoi la Epoca de Piatră
și ne gândim: oare acești oameni ai Epocii de Piatră
au ridicat toți acești megaliți uriași?
Cel mai mare menhir din toată Europa
se numește Le Grand Menhir Brisé, Marele Menhir Spart.
Se află în Bretania Franceză,
iar când era o singură bucată solidă,
avea peste 18 metri înălțime.
Ei au estimat că acea piatră, când era o singură bucată,
avea 330 de tone.
Acum explicați-mi cum se pot transporta 330 de tone.
Ne este greu să facem asta astăzi.
Travis Taylor: Este o întreprindere uriașă.
Și trebuie să fi avut unele cunoștințe, din moment ce au reușit să mute,
din anumite motive, lucruri așa grele,
motive pe care nu le înțelegem astăzi, în societatea noastră tehnologică modernă.
Am uitat acele cunoștințe de fizică, pe care anticii le cunoșteau?
Ori au primit ajutor de undeva?
Naratorul: Deși nu toți monoliții sunt de dimensiuni atât de mari,
pentru teoreticienii astronauților antici încă persistă întrebarea:
de ce oamenii preistorici, care se luptau doar pentru a supraviețui,
ar fi cheltuit atât de mult timp și energie ridicând astfel de pietre?
Childress: Când încercăm să facem speculații despre monoliți
și despre scopul existenței lor, trebuie să ne întrebăm:
are asta vreo legătură cu ființele extraterestre
și cu vreo tehnologie pe care nu o înțelegem?
Naratorul: Pe coasta de nord-vest a Franței
se află cea mai faimoasă și misterioasă colecție
de pietre antice, menhire, găsite oriunde altundeva în lume.
Întinzându-se pe mai bine de 3,5 km. de peisaj rural deluros,
cele peste 3.000 de menhire uriașe
sunt cunoscute sub numele de „Pietrele din Carnac”.
Arheologii francezi au reușit să dateze
acești monoliți și anume prin anii 5.000 î.Hr.
De fapt, ei spun că aceste pietre
au fost ridicate acum 7.000 de ani,
dar nu știu cine le-a ridicat.
Ei nu știu de ce au fost ridicate.
Ei nu știu cum au fost mutate toate aceste pietre
și cum le-au ridicat.
Unele dintre aceste pietre au o înălțime de până la un metru.
Și sunt aranjate în aliniamente uriașe.
Unele dintre aranjamente sunt în linii paralele.
Unele dintre ele sunt asemănătoare unor evantaie.
Aliniamentele din Carnac
se referă la rânduri de pietre
care se desfășoară în linii precise, pe distanțe mari
de-a lungul peisajului.
Hugh Newman: Acestea sunt cu mult mai vechi decât Stonehenge
și Avebury și alte locuri asemănătoare.
Deci cine erau acești oameni?
Și cum au putut ei să mute blocurile de până la 70 de tone
pe distanțe uriașe
și să le așeze în aceste configurații geometrice?
Naratorul: Unii oameni de știință tradiționali sugerează
că pietrele sunt pur și simplu semne de mormânt,
în timp ce alții susțin că urmăresc evenimente astronomice
precum solstițiul și echinocțiul.
Dar nicio teorie nu poate explica așezarea precisă
a pietrelor în aliniamente geometrice.
Unul dintre cele mai interesante aliniamente de la Carnac
este aliniamentul Ménec.
Privite de sus,
se pot vedea cele 11 linii paralele aproape perfecte
care se întind pe aproape 1,5 km.
Deci, alinierea Ménec este atât de originală
și este creată cu atâta perfecțiune,
încât nici măcar nu ne putem imagina
cum s-a putut realiza în acele vremuri străvechi.
Acum, trebuie să ne întrebăm pentru ce au fost create aceste șiruri de pietre.
Trebuie să ne întrebăm de ce
sunt atât de frumoase când sunt privite de sus.
Naratorul: În 1970, Alexander Thom, un inginer scoțian
care și-a petrecut cea mai mare parte a vieții studiind megaliții,
a efectuat un studiu al menhirelor din Carnac
și a descoperit că pietrele păreau a fi aranjate intenționat
pentru a forma modele geometrice.
Un interes deosebit a stârnit o formațiune de piatră în formă de ou,
aflată la capătul de vest al aliniamentului Ménec,
ale cărei pietre au fost poziționate cu precizie
pentru a forma triunghiuri pitagoreice perfecte.
Descoperirea făcută de Thom i-a uimit pe arheologi,
datorită faptului că Pitagora a introdus
acest concept geometric în secolul al VI-lea î.Hr.,
la mai bine de 4.000 de ani după ce pietrele Carnac au fost ridicate.
Tsoukalos: Unul dintre aranjamentele de acolo
este o reprezentare a teoremei lui Pitagora,
care spune că c² = a² + b².
Cum de găsim acest mesaj matematic
într-un sit arheologic care are cel puțin 7.000 de ani?
Erich von Daniken: Structurile construite la Carnac
sunt cu mii de ani mai vechi decât Pitagora,
matematicianul grec.
Deci cineva trebuie să-i fi învățat pe strămoșii noștri
să pună aceste pietre într-un anumit aliniament, în forme geometrice.
Acum întrebarea este, pur și simplu, de ce?
Cu siguranță că acum câteva mii de ani,
extratereștrii care ne-au vizitat planeta
au lăsat în urmă o dovadă a trecerii lor.
Tsoukalos: Este un mesaj care ne spune că, în trecut, cineva a fost aici,
și că acel cineva i-a învățat pe oamenii din Epoca de Piatră
să pună o piatră aici, să pună alta dincolo.
Naratorul: Este posibil oare ca poziționarea
pietrelor din Carnac
să fi fost dirijată de vizitatori extratereștri,
așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici?
Și dacă a fost așa, oare intenția lor a fost,
pur și simplu, de a lăsa indicii că au trecut pe aici?
Sau s-ar putea ca aceste menhire
și miile de alți monoliți care există în întreaga lume,
să fi servit unui alt scop?
Unul care poate fi găsit
nu uitându-ne la pietre de sus,
ci înțelegând ce se află dedesubt.
Pierre Mereaux, un inginer francez specializat în termodinamică,
a efectuat un studiu al pietrelor Carnac,
care a produs niște rezultate extrem de interesante.
Childress: Ceea ce a descoperit a fost că
pietrele erau aliniate și plasate peste zone
care aveau fisuri în cuarț.
Pietrele în picioare, în sine, sunt, de asemenea, făcute din cuarț.
Acum, aceste pietre, după cum am înțeles,
conțin o cantitate destul de mare de cuarț,
iar cuarțul este un material interesant...
pentru că îl conectăm cu piezoelectricitatea.
Naratorul: Piezoelectricitatea este procesul de generare a energiei electrice
din cristale, cum ar fi cuarțul,
atunci când acestea sunt puse sub presiune.
Această tehnologie este folosită astăzi în ceasuri,
difuzoare și sisteme de stocare pe computer.
Dar pentru ca pietrele
găsite în regiunea Carnac să genereze o încărcare electrică,
ar trebui să fie stimulate de o forță uriașă.
Newman: Când a studiat peisajul din Carnac,
Pierre Mereaux a găsit zone de falie
la care păreau să fie aliniate șirurile de pietre.
Taylor: Este chiar interesant, pentru că dacă ar exista mișcare tectonică,
cuarțul ar putea fi stimulat
pentru a crea o eliberare de energie, folosind efectul piezoelectric.
Și aceste pietre se află în locurile potrivite
în care s-ar putea genera un fenomen ca acesta.
Puteți stoca și crea energie electromagnetică
în aceste tipuri de pietre.
Naratorul: Pe lângă faptul că este plasat peste o astfel de falie,
mai există prezentă
și o „energie a Pământului”,
puternice și măsurabile, care se află sub pietre.
Deci, unul dintre lucrurile interesante despre Pământ
sunt curenții care există.
Și un aspect la care nu ne gândim foarte mult
este că sub pământ,
și sub crustă și manta,
în oceane și în apă,
constant, curge curent electric.
Unele fenomene sunt reproductibile și foarte stabile.
Se pare că pietrele Carnac reflectă cumva
prezența acestor curenți electrici subterani,
aproape ca și cum
popoarele preistorice le-ar fi creat.
Taylor: Cineva a înțeles ceva despre relația dintre cuarțul din subsol,
menhire și linia de falie.
Este o coincidență prea mare
pentru ca ei să nu fi înțeles asta.
Tsoukalos: Cred că în Carnac, strămoșii noștri
nu știau ce creează.
În întreaga regiune sunt peste 4.000 de pietre.
Și, desigur, strămoșii noștri umani au fost cei care au mutat acele pietre.
Nu extratereștrii au fost cei care au mutat pietrele.
Dar cineva le-a spus strămoșilor noștri de ce să le mute acolo și, mai ales,
cum să le mute acolo.
Carnac, la un moment dat, a fost un punct extraterestru fierbinte.
Naratorul: Pietrele de la Carnac făceau parte dintr-o rețea electrică?
Una care a fost creată de vizitatorii extratereștri
pentru a profita de energia naturală produsă de Pământ?
Dar dacă da, cu ce scop?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite
examinând unele dintre evenimentele ciudate
care au avut loc în apropierea menhirelor antice.
Rudston, Anglia.
Acest sat străvechi din Yorkshire
a fost locuit vreme de mai bine de 5.000 de ani,
iar câteva dintre structurile neolitice de aici sunt încă în picioare...
precum și o serie de monoliți.
Dar unul dintre monoliți se ridică deasupra celorlalți.
Monolitul Rudston
este cea mai înaltă piatră ridicată din Marea Britanie.
În prezent, are 7,60 m. înălțime
și cântărește 40 de tone.
Unii cercetători spun că monolitul a fost găsit
la Cayton Bay, care se află la aproximativ 16 km. de Rudston
și a fost transportat sus, pe deal.
Deci efortul implicat în încercarea de a ridica piatra
într-o poziție verticală depășește imaginația.
Naratorul: Arheologii cred că Monolitul Rudston
datează cel puțin din 2.500 î.Hr.
Dar unii spun că ar putea fi mult mai vechi.
Brennan: Ei bine, știm că oamenii au trăit în apropiere de Rudston
de peste 11.000 de ani,
încă din epoca mezolitică.
Pentru că au fost efectuate câteva săpături fantastice,
care au scos la iveală cea mai veche casă de locuit din Marea Britanie.
Deci, Rudston Monolith ar putea fi la fel de vechi.
Naratorul: Dacă Monolitul Rudston are într-adevăr 11.000 de ani,
asta ar însemna că a fost transportat și ridicat
cu aproximativ 6.000 de ani înainte de inventarea roții.
Și, potrivit istoricilor locali,
la fel de misterioase precum originile
uriașului monolit, sunt fenomenele ciudate
care au fost observate în zonă timp de secole.
Această zonă specială a lumii este cunoscută
sub numele de Triunghiul Bermudelor din East Yorkshire
și acolo se petrec o mulțime de fenomene ciudate,
pe care oamenii le raportează.
Lumini ciudate și întâmplări stranii
se observă pe cer și pe pământ.
Brennan: Avem rapoarte de mari ciudățenii observate în regiune,
datând din secolul al X-lea.
Avem relatări despre lumini pe cer.
Forme inteligente de lumină
care par să aibă un scop și o voință proprie.
Oamenii primesc șocuri electrice de la Monolitul Rudston.
Ei au stări, experiențe modificate.
Erin Kavanagh: Oamenii pretind că au văzut ființe cu pielea verde, asemănătoare zânelor,
alergând în jurul Rudstonului.
Tsoukalos: În acea regiune sunt semnalate fenomene aeriene.
Lumini pe cer,
lucruri ciudate care se întâmplă cu echipamentele electronice,
anomalii magnetice ciudate.
Deci, în mod clar, acolo se întâmplă ceva.
Childress: Deci trebuie pusă întrebarea: Monolitul Rudston aflat acolo
este oare cauza tuturor acestor efecte ciudate?
Sau poate că Rudston Monolith însuși
ajută la declanșarea unora dintre aceste efecte.
Naratorul: Dar cum ar putea o piatră străveche
să fie sursa unor astfel de fenomene neobișnuite?
Oare sunt energiile pământului amplificate
de acest monolit, la fel ca la Carnac?
Teoreticienii astronauților antici răspund „da” și sugerează că
Monolitul Rudston înseamnă mai mult decât se vede.
Naratorul: La începutul anilor 1700, savantul englez William Stukeley
a efectuat o săpătură la locul
monolitului Rudston
și a descoperit că stânca era de două ori mai mare
decât se credea anterior, jumătate din ea fiind îngropată în pământ.
Hutchinson: Interesant despre Monolitul Rudston,
este că această extensie a pietrei mergea la 7,60 m. sub suprafață,
dar tot la fel, 7,60 m., și la suprafață.
Acesta este ceea ce face ca acest monolit
să fie cel mai mare din Marea Britanie.
Childress: Care a fost scopul?
Adică, a fost vorba de fosrte mult efort
pe care l-au făcut fără niciun motiv real,
pe care să-l înțelegem.
Se pare că ei au accesat anumite locuri
unde această energie de pe Pământ
poate fi stocată și apoi cumva emisă.
Naratorul: Faptul că oamenii antici au îngropat
această piatră de 15 m. înălțime la o adâncime de 7,60 metri în pământ,
ar putea fi o încercare de a capta energiile Pământului?
În mod curios, Monolitul Rudston,
(ca și pietrele Carnac din Franța), este compus
în principal din cristal de cuarț foarte conductiv.
Hutchinson: Monolitul este din gresie.
Și gresia este un conglomerat de nisip,
alcătuit din granule mari, asemănătoare cuarțului.
Piatra de gresie are un grad ridicat de conductivitate
din cauza frecvențelor electromagnetice
pe care cuarțul le poate genera în unele roci.
Deci, este un conducător de energie.
Naratorul: Și, la fel ca și la Carnac, Rudston este o locație în care
există energii pământești puternice.
Unii bănuiesc că acest lucru se datorează, în parte,
prezenței râului Gypsy Race
care curge aici, pe sub pământ.
Gypsy Race este un tip de râu care curge la suprafața pământului,
apoi intră sub pământ, după care iese din nou la suprafață,
șerpuind atât în pământ, cât și afară, ca un vierme uriaș.
Râul Gypsy Race este cunoscut sub numele de „Apele Vai și Amar”,
pentru că se spune că provoacă inundații înainte de apariția,
unor calamități, cum ar fi un război, foamete sau ciumă.
Unul dintre momentele în care Rudston Gypsy Race s-a revărsat
a fost chiar înainte de căderea unui meteorit.
Nu este deloc surprinzător că oamenii cred că Gypsy Race
duce la ridicarea de vârtejuri de energie în pământ.
Naratorul: Se crede, de asemenea, că Rudston se află
într-un punct de convergență a așa numitelor Linii Ley.
În anii '20, fotograful peisagist englez
Alfred Watkins, a făcut curioasa descoperire
că multe dintre menhirele preistorice
și siturile antice semnificative din Anglia
și Franța, se aliniază în linii perfect drepte.
Alți cercetători au teoretizat, de atunci,
că oamenii antici au plasat pietre
și structuri de-a lungul acestor linii,
deoarece erau cumva conștienți de curenții subterani de energie.
Cred că anticii au urmat o linie de energie...
și au plasat, cu precizie, monumente și pietre monolitice
care ar fi putut activa acele linii de energie.
Childress: Se pare că Monolitul Rudston se află
la intersecția a trei Linii Ley.
Și că există o energie asociată cu acestea.
Este o energie subtilă, dar ea există și poate fi
amplificată de aceste menhire.
A fost ridicat oare Monolitul Rudston de oameni antici care erau conștienți
că acolo este un loc cu o energie puternică a pământului?
Sau este posibil, așa cum cred teoreticienii astronauților antici,
că aceștia au fost îndrumați de vizitatori din altă lume?
Newman: Anticii știau ce fac.
Ei au plasat aceste pietre în puncte specifice.
Și asta ar afecta energia.
Dar oare au colaborat cu alte ființe pentru a reuși asta?
Trebuie să punem întrebări cum ar fi:
de ce ar fi făcut asta?
Există atât de multă energie care este imprimată în aceste site-uri,
încât trebuie să tratăm problema aceasta cu seriozitate.
Collins: E ca și cum ar fi fost rezultatul
unui fel de contact cu entități străine, poate chiar cu extratereștri.
Naratorul: Teoreticienii astronauților antici subliniază că, deși nu există
înregistrări scrise care să documenteze originile
menhirelor preistorice găsite în întreaga lume,
multe dintre culturile antice le-au atribuit
ființelor de altă lume.
În Wiltshire, Anglia, legenda spune că monoliții
de la Stonehenge au fost ridicați de magicianul Merlin,
care nu era de pe acest Pământ.
McGowan: Marele filozof și istoric francez
al secolului XX, Jean Marcel,
a scris peste 40 de cărți despre tradițiile celtice.
- Și era ferm convins că Merlin a fost
o ființă incredibil de puternică, din altă lume.
Conform unei serii de legende, Merlin a adus
înțelegerea modului de utilizare a acestor pietre
într-un mod extraordinar din punct de vedere al tehnologiei,
comunicațiilor, energiei.
De asemenea, în legendele bretone de la Carnac se spune că
Arhanghelul Mihail coboară, întrupat, pe Pământ
și aduce niște informații extraordinare,
în acest loc foarte puternic, pentru a construi
aliniamentele de la Carnac cu scopul de a crea energia,
pentru a valorifica energia, pentru a o utiliza în diverse moduri.
Naratorul: Pentru teoreticienii astronauților antici,
cea mai convingătoare relatare dintre toate vine din Irlanda.
Potrivit legendei celtice,
Lia Fáil...
o piatră sacră folosită la încoronarea regilor...
a fost plasată pe Dealul Tara de niște ființe misterioase,
cunoscute sub numele de Tuatha Dé Danann.
Kavanagh: Se spunea că ar apărea
pe vârfurile munților, printre nori întunecați
plutind în navele lor din cer.
Și au adus în Irlanda cunoștințe formidabile
despre arhitectură, prelucrarea metalelor
și medicină.
În tradiția irlandeză, Tuatha Dé Danann posedau
puteri asemănătoare lui Dumnezeu, dar erau muritori.
Și deci te întrebi, despre ce vorbesc ei aici?
Newman: Lia Fáil a sosit cu Tuatha Dé Danann.
Deci apare acest tip de istorie religioasă,
care merge cu mult în urmă, poate chiar cu mii de ani.
Naratorul: Este posibil oare ca aceste povești
despre vizitele celor din alte lumi
să nu fie doar mitologie, ci să se bazeze pe evenimente reale?
Și au fost oare monoliții poziționați cu atâta atenție
pentru a sluji unui scop energetic?
Răspunsul poate că va fi găsit examinând
eforturile noastre de azi de a valorifica puterea Pământului.
(pocnituri)
Naratorul: Long Island, New York.
Martie 1901.
După ani de experimente,
renumitul inginer și inventator, Nikola Tesla,
începe construcția Turnului Wardenclyffe
din afara orașului Shoreham.
Proiectul este o încercare
de a transmite electricitate prin pământ, fără cabluri.
Taylor: Legat de energia electrică, Tesla a inventat
aproape tot ceea ce a împins societatea noastră modernă înainte.
Iar ideea lui a fost să alimenteze lumea cu electricitate, fără să folosească fire,
fără să aibă nevoie de această mare infrastructură.
Nu ar fi fost nevoie decât de turnuri în jurul lumii.
Cel mai important experiment a fost realizat la Wardenclyffe, în Long Island:
era un turn mare, care avea un ciudat transmițător de raze în partea de sus
și o mare conductă conducătoare,
care intra adânc în bazinul de granit de sub turn.
Ceea ce făcea cu adevărat Tesla era să-și împământeze sistemul,
să-l conecteze electric la Pământ
- și să transmită putere în jurul Pământului. - (trosnete)
În pământ există minerale și săruri și alte lucruri
care sunt bune conducătoare de electricitate.
Și, de fapt, poți transmite energie electromagnetică...
curent electric... prin pământ.
Planul lui era să trimită, prin pământ,
energie fără fir, pe distanțe mari.
Naratorul: Visul lui Tesla de a valorifica electricitatea naturală a Pământului
pentru a transmite energie fără fir a fost întrerupt
atunci când, în 1904, a pierdut finanțarea și a abandonat proiectul.
Dar un alt experiment, pe care l-a efectuat în secret
în Colorado Springs cu cinci ani mai devreme,
ar fi dovedit că tehnologia poate funcționa.
În timpul testului, Tesla a plasat becuri
atașate de conductori metalici înfipți în pământ,
la o distanță de mai mult de 42 de km
de sursa de energie din laboratorul său.
Apoi i-a făcut semn asistentului său să pornească sistemul fără fir
și a privit cum becurile se aprindeau.
De fapt, cu experimentul său din Colorado
a aprins becuri la mulți km distanță.
Și aceasta a fost modul de implementare
a conductivității electrice a Pământului, într-un mod pe care
nimeni altcineva nu l-a mai putut face eficient, de atunci încoace.
Naratorul: La mai mult de un secol de atunci,
oamenii de știință încă încearcă să reproducă
ceea ce Tesla a reușit să realizeze în Colorado.
Dar este oare posibil ca el să nu fi fost primul
care a plănuit să scoată electricitate din Pământ?
Când ne gândim la ceea ce făcea Tesla
cu Turnul Wardenclyffe și comparăm asta
cu ceea ce vedem la monoliți precum cei din Carnac,
trebuie să ne întrebăm dacă nu cumva anticii
încercau să creeze un fel de sistem electric
similar cu ceea ce a propus mult mai târziu Tesla.
Naratorul: Când Pierre Mereaux, inginer specializat în termodinamică,
a studiat pietrele Carnac în Franța în 1992,
a ajuns la concluzia că acestea stochează, de fapt, energie
prin conectarea la o sursă electrică
aflată chiar sub suprafața Pământului,
la fel ca Turnul Wardenclyffe al Tesla.
Dar dacă oamenii antici ridicau pietre
pentru a capta curenții de energie ai Pământului,
pentru ce anume foloseau această energie?
Energia poate fi amplificată de acești monoliți.
Și poate fi emisă, de asemenea.
La fel cum folosim antene și turnuri,
turnuri radio și lucruri de genul ăsta.
Trebuie să ne întrebăm: are asta cumva vreo legătură
cu extratereștrii și navele spațiale?
Unii au sugerat că aceste menhire
ar fi putut fi folosite ca un dispozitiv de alimentare cu combustibil
pentru un anumit tip de navă.
Și deși la început acest lucru sună absolut nebunesc,
cu cât te gândești mai mult la asta, cu atât are mai mult sens.
Un om de știință sovietic pe nume Kardashev
a venit cu o scară
în care progresul unei societăți
este determinat de utilizarea energiei de către aceasta.
Așadar, ce s-ar fi întâmplat dacă cineva a venit aici și a locuit prin preajmă
mai mult timp decât noi și-a dat seama
cum să valorifice energia planetei
folosind monoliții?
Taylor: Acum imaginează-ți că ești într-o călătorie lungă.
Și că ai un vehicul electric.
Când pleci de acasă, îți planifici călătoria
prn locuri în care știi că îți poți reîncărca mijlocul de transport.
Ei bine, acum imaginează-ți că ești dintr-o civilizație avansată.
Și că vei merge pe o nouă planetă.
Dar cunoști legile fizicii planetare
și știi că planetele au anumite locuri
care prezintă mai multe anomalii electromagnetice decât altele.
Ar putea fi o stație de alimentare.
Ar lăsa un marcaj pe care să scrie:
„Aici este combustibil!”. Poate ar face-o.
Childress: Este interesant că farfuriile zburătoare sunt
foarte frecvent văzute în preajma liniilor electrice și a centralelor electrice.
Dar în vremurile străvechi nu aveau
acele linii electrice care să funcționeze prin toată lumea.
În schimb, ceea ce aveau erau aceste menhire.
Așadar, extratereștrii pot lua energia care se află stocată
în aceste pietre uriașe,
își pot reîncărca propria navă și apoi pot zbura
către un alt monolit similar, altundeva.
Naratorul: Ar putea fi acesta răspunsul la misterul
pietrelor monolitice?
Oare vizitatorii extratereștri au fost cei care i-au instruit pe strămoșii noștri
unde să le plaseze astfel încât să poată profita de energia naturală
a Pământului pentru a-și alimenta navele?
În ceea ce îi privește pe teoreticienii astronauților antici,
răspunsul este un „da” răsunător.
Dar ei sugerează că această tehnologie a fost folosită
în scopuri mult mai importante
și susțin că dovada poate fi găsită în Egiptul antic.
Naratorul: Cairo, Egipt
La 32 de km. nord-est de emblematicul Complex de Piramide din Giza,
se află cel mai vechi obelisc din lume care a supraviețuit,
datând, cu aproximație, de prin 1900 î.Hr.
Provenit din cuvântul grecesc obeliskos,
care înseamnă „stâlp ascuțit”, un obelisc
este un monument înalt, cu patru laturi, îngust,
care se termină cu o piramidă în vârf.
În Egipt, au fost sculptate hieroglife
pe toate cele patru laturi și adesea descriau bătălii,
evenimente speciale sau istoria regiunii.
Childress: Obeliscurile Egiptului au fost ridicate poate la secole
după ridicarea menhirelor, ca cele din Carnac, în Bretania.
Dar sunt totodată și monoliți... O bucată solidă de piatră.
Obeliscurile din Egipt, de asemenea, sunt făcute din granit roșu,
iar granitul roșu este un tip de granit cu totul special.
Este impregnat cu cristale minuscule de cuarț.
Și asta îi oferă obeliscului un anumit tip de energie,
iar popoarele antice erau conștiente de energia
care ieșea din acesta.
De fapt, ei credeau că obeliscul este viu.
Și asta amintește foarte mult
de monoliții antici, care sunt și mai vechi.
Naratorul: Este oare mai mult decât o simplă coincidență
faptul că egiptenii au ridicat pietre monolitice
care erau bogate în cristal de cuarț,
la fel cum au făcut culturile antice din alte părți ale lumii,
cu mii de ani mai devreme?
Descoperiseră ei secretul străvechilor monoliți
și puterea lor de a valorifica energia Pământului?
astronauților antici răspund „da”
obeliscurile oferă o legătură profundă cu zeii.
Obeliscul însuși, ca o catedrală,
se ridică spre ceruri.
Arată spre ceruri.
Este o conexiune cu zeii.
Și în vârful oricărui obelisc din Egiptul antic,
era o piatră specială, piatra de vârf, piramida.
Piatra din vârf avea forma unei piramide.
Era făcută dintr-un granit deosebit de fin,
lustruită, împodobită cu niște hieroglife sculptate,
dar principalul detaliu era că, fiind placată cu aur pur, era strălucitoare
așa că lumina soarelui ricoșa de pe ea și razele radiau
pe kilometri în jur.
Probabil că era orbitoare.
Acesta era punctul de contact dintre oameni și zei.
Așa am comunicat cu zeii,
prin acea piatră.
Henry: Veți vedea vârful obeliscului
întinzându-se spre cer.
Ei cred că obeliscul este un fel de, uh, un axis mundi.
Este o modalitate de a conecta Pământul cu cerul.
Egiptului i s-au dat, conform textelor antice,
puterile cerului.
Egiptul a devenit o oglindă a cerurilor
și că acele puteri care se află în ceruri
se găsesc acum și pe Pământ, în Egipt.
Precum sus, așa și jos.
Naratorul: Oamenii de știință tradiționaliști interpretează
această conexiune cu cerurile ca fiind pur simbolică,
dar teoreticienii astronauților antici sugerează
că obeliscurile recreau tehnologia
unei alte lumi și că acești stâlpi giganți de piatră
făceau parte dintr-o vastă rețea de energie fără fir,
una care includea și puterea piramidelor.
Este o idee fascinantă aceea că, așa cum noi alimentăm un telefon
pe o platformă de încărcare doar plasându-l acolo
și extratereștrii își pot reîncărca propria navă spațială
de la aceste pietre și obeliscuri.
Trebuie pusă și întrebarea dacă piramidele nu au avut
cumva exact același scop.
Ar putea exista o tehnologie și mai avansată,
cu mult dincolo de orice tehnologie pe care o cunoaștem?
Mulți oameni nu realizează acest fapt,
dar proiectul original, întocmit de Tesla, pentru Turnului Wardenclyffe,
de fapt trebuia să fie de aceeași înălțime
ca și piramida, de la bază până la vârful unde
acea bucată de conductor se găsea deasupra piramidelor.
În perioada în care Tesla își construia turnul,
în anul 1908,
J.P. Morgan tocmai organizase o expediție la piramide
și îi trimitea informații lui Tesla,
în timp ce acesta lucra la Turnul Wardenclyffe.
Nimeni nu știe de ce și care au fost rezultatele experimentului
și de ce a fost oprit.
Dar pare suspect că Tesla a vrut să facă
transmisia fără fir a puterii,
folosind un dispozitiv care avea aceeași înălțime ca piramidele.
Au crezut ei că pentru asta au fost construite piramidele?
Naratorul: Zidurile Marii Piramide... ca și obeliscurile...
conțin o concentrație mare de cristal de cuarț.
Este oare posibil ca acest monument masiv,
împreună cu obeliscurile,
să fi constituit o rețea globală de energie fără fir?
Prin plasarea acestor obeliscuri și menhire
de jur împrejurul Pământului, în combinație cu piramidele,
dacă deții tehnologia potrivită,
poți folosi acea energie,
iar aceste menhire devin antene
și relee de putere și tot tacâmul.
Și se pare că acesta ar fi putut fi
un sistem de putere, la nivel global.
Iar navele spațiale, submarinele
sau alte dispozitive electrice
își puteau extrage puterea din atmosferă,
energia fiind pusă la dispoziție de aceste piramide și de obeliscuri.
Naratorul: Este posibil oare ca societatea pe care Nikola Tesla
și-a imaginat-o la începutul secolului XX
să fi existat chiar aici, pe Pământ,
cu mii de ani în urmă?
Teoreticienii astronauților antici răspund afirmativ
și sugerează că există chiar dovezi
că părți ale acestui sistem energetic fără fir
ar putea fi încă în uz și astăzi.
Naratorul: Tara, Irlanda.
Continuând o tradiție veche de 6.000 de ani,
mii de oameni se adună pe Dealul Tara în fiecare lună iunie din an
pentru a sărbători solstițiul de vară
și se adună în jurul pietrei sfinte numite Lia Fáil.
În Axum, Etiopia,
vechile obeliscuri de granit atrag
peste 20.000 de turiști în fiecare an.
Și peste 800.000 de turiști vor vizita Wiltshire, Anglia,
în acest an, pentru a admira monoliții emblematici de la Stonehenge.
După mii de ani, omenirea rămâne hipnotizată
de străvechile pietre așezate în picioare.
Există desigur o energie și un mister
asociate cu acestea, ceea ce îi atrage pe oameni
până la punctul în care toate aceste locuri, astăzi, sunt acum
locuri sacre și puncte turistice majore.
A fost ceva pus la cale de extratereștri
și care acum, uh, a căzut în desuetudine?
O matrice și o rețea uriașă, de jur împrejurul Pământului,
care funcționau în vremuri străvechi,
iar acum tot ce a mai rămas nu sunt decât un fel de rămășițe
din această rețea străveche de energie,
care a fost cândva completă, în jurul Pământului?
Este o idee fantastică.
Naratorul: Dar având în vedere structura geologică a acestor pietre antice
și potențialul lor de a transmite energie,
este posibil oare ca acestea să fie ceva mai mult
decât monumente maiestuoase ale trecutului?
Ar putea vizitatorii din alte lumi să extragă energie
- de la ele chiar și astăzi? - (pocnituri)
Collins: Extrem de interesant este faptul că că monoliții
sunt foarte puternic asociați cu observarea OZN-urilor.
S-au văzut lumini misterioase la Monolitul Rudston.
Oamenii sunt martori la aparițiile acestor lumini ciudate și a OZN-urilor
pe deasupra pietrelor Carnac din Franța.
Lângă Stonehenge din Anglia,
în fiecare an, apar cercuri ciudate în lanuri.
Și în același loc,
sunt prezente lumini misterioase, răpiri făcute de OZN-uri,
dispariții, absența unor perioade de timp, lucruri de genul acesta.
Au fost văzute și raportate OZN-uri cu plasmă.
Și acestea continuă și în zilele noastre.
Childress: Poate că aceste pietre ridicate în picioare stochează energie,
emit energie și cu tehnologia și instrumentele potrivite,
aceste pietre pot fi ridicate...
aceste menhire... aduse de la sute de mile distanță.
Tsoukalos: Ideea este că formațiunile de piatră de sine stătătoare,
pe care le găsim în întreaga lume,
sunt piese ale puzzle-ului teoriei astronauților antici,
care susține că, demult, am primit vizite din spațiul cosmic
și am fost vizitați de nimeni alții
decât de primii profesori ai planetei Pământ.
Naratorul: Oare pietrele ridicate în picioare găsite în întreaga lume
reprezintă rămășițele unei rețele electrice globale sofisticate?
Una care depășeșea cea mai avansată tehnologie
pe care o deținem astăzi?
Și dacă da, ar putea Pământul să facă parte dintr-o rețea universală
de porturi spațiale construite pentru călătorii interplanetare?
Poate că, odată cu o examinare suplimentară a monoliților antici,
vom învăța și noi să le valorificăm energiile
și să menținem moștenirea strămoșilor noștri extratereștri.
Traducere și adaptare: Bic@2022
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania