**
Timp de secole, nativii americani au ținut în viață
unele dintre cele mai vechi tradiții de pe Pământ.
Prin istoria orală și locurile sacre,
povestea le este spusă, de mii de ani, indigenior.
Istoria lor incredibilă este sculptată în peisaj.
Acest lucru este senzațional. Uită-te la tipul ăla de acolo.
Ei reprezintă acei zei care au venit pe Pământ.
Ritualurile lor sacre arată atât respect față de pământ,
cât și față de strămoșii din stele.
Ei sunt paznicii lumii superioare, ceea ce înseamnă „spațiu”.
Noi nu folosim cuvântul „zei”.
Folosim cuvântul „creator”.
Oare poveștile indigenilor americani ar putea
să dezvăluie o istorie lungă a contactelor cu vizitatorii din altă lume?
Toate triburile de nativi americani au istorisiri orale
despre oamenii care au venit din stele pentru a-i vizita.
Știu că sunt acolo.
Există o poartă
în Univers.
Dincolo de ea este promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială tot ceea ce
am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt peste tot în jurul nostru.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Nu am fost niciodată singuri.
Traducere și adaptare: Bic@2022
Collinsville, Illinois.
La 25 de km. est de St. Louis.
Înălțat peste terenul plat de aici se află Monks Mound,
rămășițe ale unei masive piramide de pământ.
Construită cu mai bine de 1.000 de ani în urmă, a fost piesa centrală
a vechiului oraș nativ american Cahokia.
Monks Mound este cea mai mare clădire
din vechea Americă de Nord, la nord de Mexic.
A fost numită așa
pentru că în apropiere locuiau călugări francezi cistercieni.
Astăzi are o înălțime de peste 30 m.
Era probabil mai înalt în perioada sa de glorie.
Acesta are aproximativ 622.970 m3 de pamânt,
care au însemnat milioane și milioane
de găleți de pământ aduse pe rând.
Circumferința sa în partea de jos este mai mare
decât a Templului Soarelui, aflat la nord de Mexico City.
Monks Mound și alte ruine antice din America
oferă indicii despre modul în care nativii trăiau, cândva,
în comunități vaste și înfloritoare.
Cu toate acestea, se cunosc foarte puține lucruri despre locuitorii din Cahokia
și din multe alte culturi native,
deoarece cea mai mare parte a istoriei și tradițiilor lor
au fost transmise mai degrabă oral decât prin înregistrări scrise.
The Native Americans traditionally use
Nativii americani folosesc, de obicei, tradiția orală.
Totul se povestește.
Tradițiile orale, de fapt, datează de mii de ani.
Se spune exact așa cum a fost.
Și am păstrat această tradiție până astăzi.
Nu se știe cum se numeau nativii americani
care locuiau în Cahokia.
Antropologii se referă la ei drept Mississippieni,
un nume folosit pentru a descrie o mare varietate de popoare native
care trăiau la est de Mississippi în America de Nord.
Și, deși multe lucruri legate de Cahokia rămân un mister,
ceea ce se știe este că a prosperat
cu secole înainte ca europenii să pășească vreodată în America,
la fel ca nenumărate alte orașe.
În jurul anului 1050,
populația orașului a crescut până la aproximativ 15.000 de locuitori
și, incluzând și comunitățile satelit din jurul său,
a ajuns aproape de 30.000.
Câteva dintre aceste orașe
erau în partea de est a ceea ce sunt acum Statele Unite.
Imaginea generală despre popoarele Americii native înainte de contactul cu europenii,
este că aveau doar un mod de viață nomad,
că trăiau în triburi și tabere mici.
Adevărul este că mii de oameni
trăiau în același loc,
într-un mod foarte asemănător cu cel european.
În America de Nord,
au existat diferențe majore între popoarele native
în ceea ce privește limba, obiceiurile și practicile culturale.
Cu toate acestea, multe triburi împărtășeau tradiția
de a adora o ființă supremă, cunoscută sub numele de Omul Pasăre.
Când, în secolul al XX-lea, au fost efectuate săpături la Cahokia,
acest motiv, al Omului Pasăre, s-a dovedit a fi abundent.
Cel mai remarcabil exemplu a fost cel legat de
înmormântarea unui bărbat despre care se crede că a fost
un conducător cahokian timpuriu.
Corpul său fusese așezat pe o platformă ridicată,
acoperită de un pat de peste 20.000 de mărgele din discuri de scoici marine
dispuse în formă de șoim,
cu capul păsării apărând
sub și lângă capul bărbatului,
iar aripile și coada acestuia sub brațele și picioarele sale.
Omul Pasăre din Cahokia este într-un mormânt
care a fost găsit sub o movilă din centrul orașului.
Și se numește Omul Pasăre
pentru că există acel aranjament de scoici
care par a fi dispuse în formă de pasăre.
Și are sens, pentru că știm că Mississippienii
venerau o ființă supranaturală, care putea fi sau nu, un zeu.
Dar el este o foarte puternică entitate
care trăiește sus, pe cer.
Vedem reprezentări ale sale și pe tăblițe de piatră.
Nativii credeau în zeitatea puterii numită Omul Pasărse.
În ruinele acestor culturi se găsesc o serie de reprezentări
ale acelei creaturi puternice
care putea zbura și se putea mișca printre diferite tărâmuri
și care, în esență, era zeul conducător al acelei realități.
Diferite descrieri ale Omul Pasăre
pot fi găsite în diverse tradiții,
dar unele culturi prezintă, de asemenea, o ființă cerească similară,
numită Pasărea-tunet.
Pasărea-tunet din legendele Zuni
este descrisă ca o ființă venită din cer,
care putea crea fulgere.
Putea crea și mult zgomot.
Și era reprezentată
ca o ființă cu aripi făcute din cuțite.
Acum, Pasărea-tunet putea să fi fost un vehicul.
Dar pe atunci, indienii nu aveau altceva ca referință.
- Așa că au spus doar... - Că este o pasăre.
S-ar putea argumenta că aceasta este o reprezentare
a unei tehnologii neînțelese,
care ar putea ilustra un anumit tip de navă zburătoare.
Pentru că dacă nu ai terminologia potrivită pentru a descrie un avion,
bineînțeles că îi vei numi pasăre.
Adică, chiar și astăzi, piloții își numesc avioanele, păsări.
Constructorii movilelor, cred, au fost acele triburi indiene
care au avut contact cu extratereștrii,
cu profesorii.
Strămoșii din stele le-au povestit indienilor americani
despre locul de unde au venit,
despre diferitele lor sisteme stelare și constelații
și cum ar trebui să-și îndeplinească ritualurile,
prin referire la sistemul stelar de proveniență,
fie că este vorba de Pleiade,
de Calea Lactee,
sau de Carul Mare.
Noi nu folosim cuvântul „zei”.
Folosim cuvântul „creator”.
Cel care nu are un nume, dar are toate numele.
El este ochiul care îi supraveghează pe toți, toată lumea.
Povestea creației, dacă o înțelegi bine,
ne spune că toți suntem din Cosmos.
Strămoșii noștri erau extratereștri.
Povestea este spusă indigenilor
de mii de ani
prin tradiția orală,
prin petroglife, pictograme
și locurile sacre, care continuă să facă parte
din tradițiile noastre culturale native.
Vorbind despre oamenii din stele,
constatăm că toate triburile native americane au aceste istorii orale,
tradiționale, care relatează despre oamenii care au venit din stele pentru a le vizita.
Și este un element universal, prezent în toată America,
faptul că acești zei, așa cum îi numim astăzi,
au venit pe Pământ și i-au vizitat pentru a le oferi cunoașterea.
Cei din tribul Cherokee au vorbit despre semințele stelelor
și despre oamenii care vin din cer.
Zuni și Hopi vorbeau despre oamenii care vor veni din stele,
iar Mississippienii aveau cultul lui Bird Man.
Așadar, avem aceste culturi,
ale căror legende și cunoaștere sunt despre
strămoșii care coboară din stele
și le oferă informații, învățându-i știința și medicina.
Nativii americani au fost foarte expliciți
când au vorbit despre ființe cerești care le-au transmis cunoștințe.
Și dacă o să compari asta cu teoria astronauților antici,
îți dai seama că exact despre asta vorbește,
că toate cunoștințele ne-au fost transmise de ființe care ne-au vizitat.
Ar putea poveștile despre Omul Pasăre și despre oamenii din stele
să ofere o istorie orală a vizitelor extraterestre
printre triburile native americane timpurii?
Teoreticienii astronauților antici spun „da”
și sugerează că, în timp ce comunitățile indigene
nu au păstrat înregistrări scrise,
o relatare istorică a exact ceea ce au întâlnit,
poate fi găsită sculptată în peisaj,
într-un sit antic de petroglife din Arizona.
În sud-vestul american
se află o regiune cunoscută sub numele de Four Corners,
unde se întâlnesc granițele statelor Arizona, New Mexico,
Colorado și Utah.
Cea mai mare parte a acestei regiuni aparține
națiunilor native americane semiautonome,
incluzând Navajo,
Hopi, Zuni,
Ute și alte zeci de popoare native americane.
Se crede că toți sunt descendenți
ai unor oameni numiți frecvent Ancestral Pueblo, sau Anasazi.
Anasazi, sau cei vechi,
așa cum ne place să ne referim la ei,
erau aici, în regiunea Four Corners,
de mii de ani.
Și, brusc, în jurul anului 1070 d.Hr., pur și simplu se ridică și dispar.
Orașele lor sunt abandonate,
structurile lor, totul.
Doar ceramica a rămas.
Ei nu știu ce li s-a întâmplat.
Dovezile arheologice arată că, între 1275 și 1300 d.Hr.,
oamenii Pueblo au încetat să mai construiască,
iar terenul a rămas gol.
Ei erau poporul care a locuit
în regiunea Four Corners vreme de mii de ani.
Ei constituie încă un mister și astăzi
și chiar este unul dintre marile mistere
din sud-vestul american.
Similar cu triburile din estul Mississippi,
neamurile Pueblo
au descris, de asemenea, contactul cu vizitatorii din stele
și au efectuat ritualuri
de conectare cu ființele cerului numite kachina.
Au existat obiecte... Noi le spunem păpuși...
Dar erau obiecte sacre, înfățișate purtând ceva asemănător
cu costumele dansatorilor și reprezentate a fi precum
ar fi arătat acele ființe cerești.
Dacă te uiți la kachinas,
observi că există foarte multe tipuri diferite...
Au diferite coafuri, sunt acoperite cu tot felul de pene,
sunt pictate în diverse moduri,
pentru a le diferenția unele de altele.
Și asta îmi spune
că existau o mulțime de tipuri diferite de ființe
care interacționau cu nativii timpurii,
mult mai multe decât credem noi.
Kachinas au fost primii lor profesori,
cei care le-au împărtășit cunoștințele.
Hopi sunt foarte fermi în a sugera
că, de fapt, kachinas erau ființe fizice.
Kachina este o reprezentare
a zeilor actuali, care au venit în satele lor cu eoni în urmă.
Unii dintre ei sunt războinici.
Cele mai multe dintre kachinas sunt preoți
și provin din diferite părți...
După părerea mea, din diferite părți ale Universului.
Dar ei au, de fapt, anumite locuri pe această planetă
pe care le numesc „acasă”.
Locul nostru este la vest de aici
și, desigur, multe alte pueblo-uri
au propriul lor loc specific.
Și chiar și astăzi, unii dintre ei sunt aici.
Povestea unor ființe umanoide ciudate, care asistă popoarele native,
a fost istorisită de secole în rândul națiunilor Pueblo.
Nu numai că este o parte centrală a tradițiilor lor orale,
dar aceste întâlniri au fost atât de semnificative,
încât au fost sculptate în piatră.
Cred că acestea au fost vizitele care au fost documentate
în pictograme și petroglife.
Nu sunt artă doar de dragul artei.
Petroglifele au fost făcute în acest fel
de mii de ani.
Oare petroglifele găsite în America de Nord
spun o poveste a unui contact cu extratereștrii antici?
In July 2021,
teoreticienii astronauților antici Giorgio Tsoukalos
și William Henry, au călătorit
la Rock Art Ranch din Winslow, Arizona,
pentru a investiga una dintre cele mai extinse colecții de petroglife
din America de Nord.
Li se alătură și stimatul Ranger tribal Navajo, Jon Dover.
Este grozav să te cunosc, pentru că 31 de ani
ai fost Ranger tribal Navajo, corect?
Da, am început în 1980
și am lucrat până în 2011.
Și am muncit cea mai mare parte din timp
- în rezervația de acolo, de sus, 70.000 de km pătrați. - Wow!
Această fermă este unică
deoarece aici există foarte multă arheologie.
Ei bine, suntem cu siguranță încântați să fim aici să vedem asta împreună cu tine.
- Bine, hai să ne uităm. - În regulă.
Cele 2.023 de ha de la Rock Art Ranch găzduiesc
aproape 3.000 de petroglife antice, iar pe aproape fiecare panou
sunt figuri pe care Navajo le identifică drept oameni din stele.
Acest lucru este senzațional.
Uită-te la figura aia de acolo.
- Ei o numesc „mama care naște”, nu? - Corect, așa e.
Este fascinant, pentru că mă uit la asta
și, imediat, mintea mea face înconjurul lumii.
Absolut.
- Aceasta este o reprezentare a unei zeițe-mamă. - Da.
Este asemănătoare cu acele statui gigantice
- care au fost găsite în Europa... - Corect.
dar îmi amintesc și de statuile Dogu din Japonia.
- Da. - Și, de asemenea, de Wandjina.
- Corect. - Foarte asemănătoare.
În regiunea de nord-vest Kimberly din Australia,
arta rupestră antică înfățișează ființele numite Wandjina,
eroii cerului pentru unul dintre triburile indigene din Australia.
Poveștile din spatele Wandjinilor
spun că ei au coborât din cer,
au dat cunoștințe localnicilor
și au deschis drumul către civilizație în Australia,
cu mii și mii de ani în urmă.
Și ființele Wandjina sunt incredibile,
pentru că aveau capetele gigantice,
corpuri
și brațe alungite.
Se pare că sunt în interiorul
unui costum presurizat.
Există reprezentări similare în întreaga lume...
Capete mari, bulboase,
corpuri mari plutind pe cer.
În Japonia găsim aceleași lucruri,
în Africa...
în Europa...
în America de Nord și de Sud.
Deci sugestia mea este că extratereștrii
care au venit pe Pământ cu mii și mii de ani în urmă
nu au vizitat doar Australia.
Au vizitat fiecare continent de pe Pământ.
Și de aceea găsim peste tot motive asemănătoare.
Uită-te la inelele concentrice de acolo.
Acesta este simbolul portalului. Sunt două.
Și acolo, sunt tipi în jurul portalului,
- pe cel de jos. Da. - Interesant, da.
Spune-mi, Jon, petroglifele sunt privite ca
niște cărți ilustrate care spun, dintr-o dată, o poveste?
Așa e și, de asemenea... în toate acestea sunt înglobate
- simboluri religioase. - Mm-hmm.
Lucruri care ne spun câte ceva despre felul în care se închinau.
- Imagini ale zeilor. - Mm-hmm.
Și când spui
- „zei...” - Zei, corect.
ce reprezintă, în cultura ta...
- ce înseamnă asta? - Ar putea fi orice, de exemplu
cineva care vine, se întâlnește cu ei
și le transmite cunoștințe.
Și în cazul indienilor Navajo,
asta îl reprezintă pe Yeibichai.
În cazul tribului Hopi, acei zei sunt reprezentați de kachinas...
- Corect. - care au venit pe Pământ
pentru a le oferi cunoștințe.
Și s-ar putea argumenta că acestea ar fi fost
vizite ale extratereștrilor în carne și oase
- în vremuri străvechi? - Oh, cu siguranță!
Din câte înțelegem, există multe rase diferite
de extratereștri
care vin în această lume.
- Asta e uimitor! - În cazul unor triburi
din sudul Arizonei, există chiar
și un lanț muntos numit Munții Estrella.
În limba oamenilor din acea zonă, „Estrella”
înseamnă „poarta stelară”.
Absolut. Estrella... oameni din stele.
Am dreptate să presupun că acesta este doar vârful aisbergului
și că există foarte multe panouri ca acesta
despre care lumea nici măcar nu știe?
Numai în rezervația Navajo,
există 300.000 de site-uri care sunt înregistrate.
Adică, vorbim de cel puțin 4000 î.Hr.,
- nu? - Așa este.
Ei bine, asta e grozav, dar tocmai mă uit pe cealaltă parte
și văd că mai sunt. Adică, sunt o grămadă, peste tot.
Așa că hai să le vedem
- și pe celelalte. - Sigur.
Giorgio Tsoukalos și William Henry
au primit permis special de acces
la Rock Art Ranch din Winslow, Arizona,
unde bătrânul indian Navajo, Jon Dover, îi ghidează
prin panourile cu anticele petroglife.
- Wow! - Uită-te la asta.
Adică, uită-te la corpul sculptat, cu steaua din interior.
- Mm-hmm. - O mână arătă spre cer,
cealaltă spre Pământ.
Și chiar dedesubt,
uită-te la... acesta este un extraterestru Gri!
Cu capul ăla triunghiular, foarte ciudat.
Acesta este un... da, este.
Ai tot felul
de tipuri de figuri,
- reprezentări diferite ale zeilor. - Corect.
Adică, ceea ce trebuie să completăm cu imaginația noastră
este că aceste ființe de pe perete, în 3D,
- se plimbă printre oameni. - Da.
- Ei interacționează cu aceste ființe. - Așa este.
Nu știm dacă în același timp.
- Corect. - Sau dacă nu ar putea fi vremuri diferite.
Asta e uluitor.
Sunt extrem de intrigat de acea spirală dublă de acolo de sus,
lângă figura trapezoidală.
- Vreau să spun... - Mm-hmm, parcă ar indica,
din cauza creaturii din stânga, spirala de ADN,
- știi, a avut ceva de-a face cu asta. -Just.
- Corect. - Giorgio, când vezi
- pe tipul ăsta, cu corp trapezoidal... - Mm-hmm...
îi vezi liniile curbe de pe corp,
- care simbolizează întotdeauna, de exemplu, vibrația. - Ok.
Anunnaki purtau mantii care aveau astfel de
- linii curbate peste tot. - Adevărat.
Și aici avem o conexiune simbolică și clară,
clară cu Anunnaki reprezentați de această imagine.
Anunnaki erau zeități puternice, adorate cu mai bine
de 5.000 de ani în urmă de vechii sumerieni care locuiau
în Mesopotamia, o zonă care este acum Irakul modern.
Potrivit scrierilor sumeriene, Anunnaki
au coborât pe un munte, strălucitori ca soarele
și au împărtășit o înțelepciune profundă cu rasa umană.
Privește toate aceste diferite tipuri
de ființe, de aici și până acolo,
unde este și mai multă varietate.
Adică, acesta este aproape ca un loc de întâlnire
al tuturor acestor lumi și ființe diferite.
Deci, iată, ai uriași, ai oameni mici.
Și se vorbește despre uriașii și oamenii mici
din lumea cealaltă, din care au plecat
pentru a veni pe această lume.
Deci, și aici este același lucru cu Sego Canyon, sus în Utah.
Găsești aceste sculpturi
și petroglife masive, gigantice.
Deci, faptul că avem aceste motive practic identice,
mie îmi sugerează că, toate, au fost predate de aceiași profesori.
Și tipul ăsta de aici, cel cu coarne,
care ar putea fi de fapt raze, chiar cel de lângă extraterestrul Gri.
Are un fel de coarne sau raze care îi ies din cap.
- Asta vedem la Valcamonica, în Italia. - Da, da.
Îl vezi în tot felul de locuri diferite, ducând spre ideea că
acestea ar putea fi reprezentări ale unui fel de ființe
luminoase sau radiante.
Și văzând aici creaturi
- având, de exemplu, trei degete... - Mm-hmm.
Și, din câte știu eu, cu excepția câtorva specii de reptile,
nu există creaturi cu trei degete.
- Da, așa este. - Știi? Deci, mai degrabă, nu au nimic umanoid.
- Corect. - Deci, din nou zic, strămoșii noștri
aveau o putere de observație impecabilă.
Asta făceau toată ziua.
Ei, doar au observat.
Și, de asemenea, părerea ta
este că nu erau o grămadă de copii care,
știi, într-o seară de sâmbătă nu aveau ce să facă.
Nu, desigur.
Aceștia au fost oameni care au venit aici cu un scop...
- Mm-hmm. - și scopul a fost să-și pună
istoria pe perete,
arătând de unde au venit și încotro se îndreptau.
Jon, este incredibil,
iar ceea ce îmi place cel mai mult este accesul.
Adică, nu am fost niciodată față în față așa.
Există o mulțime de locuri în care nimeni nu are voie să meargă,
cu excepția arheologilor, a medicilor
- și a rangerilor. - Este spectaculos. Una este să vezi
imagini într-o carte sau... online,
dar să te întâlnești față în față cu ele, să le simți energia,
să le vezi, este spectaculos.
Am rămas cu sentimentul profund
că acest lucru este menit să ne ajute descoperim,
peste veacuri, că pentru antici
era foarte important să înregistreze aceste informații,
să ne comunice că aceste ființe au fost aici.
Ei au dat o mână de ajutor în evoluția noastră
și probabil că ne vizitează și astăzi.
Ceea ce cred că este important în toată această chestiune este că
Jon a spus că acestea sunt poveștile noastre despre oamenii stelelor.
Și când culturile Primelor Națiuni spun
că cineva din cer le-a vizitat și le-a împărtășit învățături,
cred că este timpul să începem să ascultăm.
Oferă oare petroglifele de la Rock Art Ranch
o înregistrare istorică a vizitelor extraterestre
în America de Nord?
Și dacă da, de ce pare să existe o legătură atât de puternică
între nativii americani
și ființele din altă lume?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite în tradițiile orale
care descriu ființe ciudate cunoscute sub numele de...
bărbații-furnică.
În pustiul deșertului înalt din sud-vestul american
se află ruinele celui mai important loc ceremonial
al vechiului popor Pueblo.
Construit în jurul anului 900 d.Hr.,
elementul central al acestui vast complex,
este Marea Kiva.
O kiva este, practic,
o versiune nativ americană a unei biserici.
Este o structură circulară.
Chaco Canyon are
o kiva absolut uriașă, care se află acolo.
Când intri într-una, intri literalmente în altă lume,
pentru a comunica cu zeii ancestrali.
În cultura antică Pueblo,
fiecare loc în care mergeai avea un fel de kiva mică.
Dar se putea aduna laolaltă
câte opt sau nouă kiva diferite,
mai mici, într-o kiva mai mare,
iar cele mai mari kive erau uriașe.
Când, în anii 1600 au venit spaniolii,
au făcut biserici și le-au amplasat
deasupra kivelor.
Deci, peste tot în aceste sate Hopi,
în satele Pueblo, unde vezi o biserică catolică,
acela este, de obicei, cel mai înalt punct al locului,
unde kiva a fost distrusă și biserica
a fost construită deasupra ei.
Fiecare kiva include o structură caracteristică numită „sipapu”.
În unele kive, sipapu este o mică gaură
în peretele subteran.
În kivele care sunt închise,
sipapu este adesea reprezentată de o gaură în acoperiș.
În ambele cazuri, este cea mai importantă parte a structurii,
simbolizând intrarea într-o lume subterană.
Toate triburile Pueblos împărtășesc povestea
care spune cum civilizația umană a început sub pământ.
Și, încet, de-a lungul generațiilor, ne-am târât în sus
și am ieșit afară printr-o gaură numită sipapu.
Și kivele au acest mic orificiu, care tocmai asta simbolizează.
Descendenții străvechilor Pueblo
împărtășesc credința că Pământul a fost populat
de trei ori înainte de epoca oamenilor moderni,
fiecare epocă anterioară
terminându-se într-un cataclism devastator.
Indienii Pueblo cred că
au existat de fapt trei lumi, sau epoci, înaintea noastră.
Și toate au fost distruse.
Prima prin foc, a doua prin gheață
și a treia prin apă.
În fiecare caz, ei spun că distrugerea
s-a datorat maltratării Pământului, iar asta ne spune
că ar fi putut exista civilizații umane anterioare
care au fost distruse cu cine știe cât timp în urmă.
Acum trăim în a patra epocă.
Iar Zuni și Hopi cred
că și cea de a patra noastră lume va sfârși și ea tot într-un cataclism.
Profeția lor spune că va exista o...
o grămadă de cenușă care va veni din cer.
Asta e interpretat ca fiind, probabil, un război nuclear.
Hopi sugerează că au existat lumi
sau civilizații anterioare, iar acest lucru este interesant pentru că
există și alte culturi, culturi antice,
în întreaga lume, care spun istorii similare.
Kabbala ne învață că, anterior,
au existat civilizații umane avansate.
Câteva.
Hindușii învață despre Yuga,
unde civilizația avansează
la un nivel foarte înalt, după care coboară și apoi re-urcă.
De asemenea, este împărțită în patru vârste diferite.
Așadar, toate aceste tradiții au o corespondență directă
cu ceea ne învață tradiția nativilor americani.
Oare ar putea fi adevărată tradiția nativilor americani,
care descrie epocile anterioare ale omenirii?
Teoreticienii astronauților antici răspund afirmativ
și sugerează că aceste povești
conțin și dovezi ale intervenției extraterestre.
Indienii hopi din nordul Arizonei au un mit foarte curios,
al supraviețuitorilor celui de-al treilea dintre cataclisme,
care au mers în subteran și au trăit împreună cu cei pe care ei îi numesc „oamenii furnică”.
Poveștile Hopi ne spun că oamenii furnică i-au salvat
din cataclism luându-i în subteran, la propriu,
și ajutându-i să supraviețuiască sub pământ,
iar apoi, odată ce a fost în siguranță să se întoarcă
la suprafața Pământului, Hopii au fost preluați prin sipapu
de către oamenii furnică și așa au repopulat Pamantul.
Dar în toate cazurile, oamenii furnică sunt descriși
ca având o relație specială cu Hopi
și, de asemenea, având o legătură cu tărâmurile stelare.
În ciuda numelui lor, bărbații furnică nu sunt descriși ca insecte,
ci mai degrabă ca mici figuri umanoide.
Motivul pentru care ei numesc aceste creaturi „oameni furnică”
este că ele trăiau sub pământ
și că apăreau la fel ca furnicile care se ies dintr-un mușuroi.
Așa că i-au numit oameni furnică, dar de fapt
erau extratereștri.
Ei intrau în lumea noastră printr-un portal.
Oamenii furnică erau locuitori subterani,
care aveau o tehnologie înaltă și arătau foarte asemănător
cu ceea ce am numi extratereștrii gri.
Deci, rămâne un mister
cine erau acești oameni furnică.
Mulți Hopi și Zuni au o credință similară că,
da, bărbații furnică erau extratereștri.
Erau ființe
de origine extraterestră
care au fost... erau parte din întreaga
mitologie a creației.
Intrarea în cea de a patra eră.
Ar putea fi posibil ca povestea oamenilor furnică
să fie o relatare autentică
despre extratereștrii care au ajutat umanitatea să supraviețuiască
unui cataclism global?
Teoreticienii astronauților antici răspund „da”
și sugerează că alte indicii pot fi găsite
comparând tradițiile nativilor americani
cu relatările despre un continent legendar pierdut,
numit Atlantida.
În celebrele sale dialoguri, Timaeus și Critias,
filosoful grec Platon scrie
despre un continent pierdut
care a existat cu 9.000 de ani înainte de vremea lui
și a fost căminul unei civilizații foarte avansate.
Numită Atlantida, a fost fondată de zeul grec Poseidon,
iar locuitorii posedau tehnologie sofisticată.
Dar Atlantida a fost în cele din urmă distrusă
de un cataclism teribil și, potrivit unor cercetători,
povestea distrugerii sale este izbitor de asemănătoare
cu cele din tradițiile nativilor americani care detaliază sfârșitul
celei de a treia lumi.
Hopi și alți indieni Pueblo ne spun
că acel cataclism devastator
s-a datorat lăcomiei umane și îndepărtării
de adevărurile spirituale ale creatorului nostru.
Interesant este că această idee
are ecou în povestea lui Platon despre distrugerea Atlantidei.
De asemenea, atlanții au fost creați de zei.
De îndată ce omenirea s-a rătăcit în materialism,
Atlantida a fost distrusă de apă.
O corespondență perfectă cu ceea ce au spus Hopi
s-a petrecut la sfârșitul celei de a treia lumi.
Ar putea exista o legătură
între vechea poveste greacă a Atlantidei
și poveștile despre originea nativilor americani?
Teoreticienii astronauților antici sugerează
că, o altă poveste spusă de primii nativi americani,
prezintă asemănări izbitoare cu cea a Atlantidei...
...legenda orașului pierdut Aztlán, care apare
în tradițiile aztecilor
și a numeroaselor grupuri de nativi americani
din sud-vest, cum ar fi cele ale
hopiților, de la care avem toate aceste istorii orale și...
Există o dezbatere între savanți, exact cu privire
la cum arăta Aztlán.
Și știm că aztecii spun că
orașul capitală din Tenochtitlán
a fost făcut după imaginea lui Aztlán.
Și, din imaginea acelei capitale,
obținem o proiecție inversă a locului lor de origine,
care era o insulă înconjurată de apă.
Ei au întemeiat de fapt Tenochtitlán
chiar pe lac și au construit drumuri,
astfel încât să semene foarte mult cu Atlantida.
Potrivit aztecilor,
fondatorul orașului Tenochtitlán a fost zeul Huitzilopochtli,
element care, în opinia teoreticienilor astronauților antici,
oferă încă o legătură uluitoare
cu descrierea Atlantidei făcută de Platon.
Tenochtitlán a fost o construcție artificială.
Compară-l cu Atlantida.
În ambele cazuri, un zeu era conducătorul cetății.
În Atlantida, îl avem pe Poseidon.
Acum, Poseidon era un extraterestru.
Nu toată lumea putea să aibă acces la Atlantida.
Același lucru în Aztlán, sau Tenochtitlán.
Ei voiau să fie separați.
Aveau o anumită tehnologie acolo, care era
o tehnologie ascunsă, nu era pentru publicul larg.
Vezi, este același lucru.
Faptul că avem povești
care nu sunt doar similare, ci identice,
mă face să mă gândesc că poate
că aceste culturi antice au fost vizitate
de aceiași extratereștri.
În timp ce academicienii convenționali
consideră că poveștile despre aceste civilizații pierdute
și distrugerea lor sunt doar mitologie,
recenta descoperire a unor vaste mase de uscat scufundate,
cum ar fi Doggerland,
de la est de Insulele Britanice în 2012
și Zealandia, găsită lângă Noua Zeelandă în 2017,
ar putea oferi dovada că un eveniment catastrofal, provocat de apă,
a schimbat, de fapt, fața Pământului.
Deci aici avem legende autentice
despre pământuri pierdute, care au fost distruse în cataclisme.
Majoritatea istoricilor, știi,
încă mai resping acest lucru, cred că toate sunt mituri.
Dar s-ar părea că tot felul de civilizații
ar fi putut să vină și să plece de pe planeta noastră.
Știm că în Marea Mediterană sunt
peste 200 de orașe scufundate.
Sunt foarte multe lucruri pe planeta noastră
pe care încă nu le știm.
În învățătura indigenilor nativi americani,
există cicluri de distrugere și renaștere.
Partea interesantă este că această învățătură este paralelă
cu alte mari învățături ale lumii.
În povestea lui Noe,
fiii lui Dumnezeu au coborât pe Pământ.
Ei îi învățau pe oameni căile cele rele,
iar Dumnezeu a decis să intervină
și a adus acest mare potop.
În povestea lui Ghilgameș, legenda sumeriană,
consiliul zeilor a fost cel care a provocat potopul.
Zeul incaș Viracocha a creat marele potop.
Deci, toate aceste tradiții
corespund direct cu tradiția Hopi a celor patru lumi
și a civilizațiilor anterioare,
distruse de zei.
Povestea este mereu aceeași.
Aceasta vorbește despre ideea
intervenției extraterestre în treburile umane.
Cred că există civilizații antice
despre care unii oameni refuză să scrie.
Dar civilizațiile antice
ies la suprafață pentru că a sosit momentul
să spunem adevărul despre originea umanității.
S-ar putea oare ca poveștile nativilor americani
despre oamenii din stele și despre civilizațiile pierdute
să semene atât de mult cu alte tradiții antice
de pe tot globul, deoarece toți au întâlnit
aceiași vizitatori din altă lume?
Teoreticienii astronauților antici spun „da” și sugerează că,
de fapt, cunoștințele nativilor americani despre oamenii stelelor
provin nu numai din trecutul îndepărtat,
ci și din activitatea extraterestră
care are loc peste ținuturile nativilor și astăzi.
Potrivit lui Clifford Mahooty, bătrânul indian Zuni,
pe deasupra acestei Mesa abrupte din rezervația Zuni,
aproape în fiecare noapte se văd pe cer lumini ciudate.
Aici, activitatea OZN-urilor este foarte,
foarte intensă
din cauza sistemului religios
pe care îl practicăm în fiecare zi.
Așa că, în toată rezervația Zuni,
poți privi în sus și îi vezi acolo.
Și nu sunt stele. Nu sunt planete.
Sunt mulți oameni de-ai noștri
care, aici, în Zuni, i-au văzut.
Când stai de vorbă cu mai mulți nativi americani,
aceștia îți vor spune că observările OZN-urilor sunt frecvente
pe pământurile lor natale.
Și trebuie să te întrebi, de ce?
Oare pentru că au avut aceste tradiții
ale oamenilor din stele și ale strămoșilor din stele?
Poate că locuri precum teritoriul Zuni și Mesele Hopi
au fost vizitate de mii de ani.
Astăzi, tot mai multe incidente OZN
decât oricând sunt raportate și surprinse de camerele foto.
Dar, deși această activitate recentă
a captat imaginația publicului
și a inspirat titluri senzaționale,
pentru mulți nativi americani, nu este nimic ieșit din comun.
Pe vremea când lucram ca Ranger Navajo,
tot timpul am avut cazuri de OZN-uri
care veneau și plecau.
Când vorbim cu oamenii, ei ne spun:
„Oh, da, sunt aici tot timpul”.
Așadar ei, pur și simplu, acceptă situația.
Și, ca atare, cu toate cunoștințele acumulate
și cu experiențele pe care le-am avut,
știu că sunt acolo... Le-am văzut
de nenumărate, de foarte multe ori.
Și, da, este doar un fapt al vieții.
We must reestablish
Trebuie să restabilim legătura cu strămoșii noștri stelari
prin educarea și crearea unei conștientizări în rândul
oamenilor de pe Pământ.
Trebuie să stabilim
o procedură de urgență pentru a proteja locurile sacre
și a spune oamenilor ce înseamnă ele.
Aceasta este istoria lumii.
Suntem ființe stelare.
În ceea ce privește legătura cu strămoșii stelari,
ei ne-au oferit această cunoaștere, iar cunoașterea noastră
este în relație directă cu...
entitățile din tot Universul.
Este posibil oare ca un contact cu oamenii din stele,
așa cum este descris în vechile tradiții sacre,
să aibă loc și astăzi în comunitățile native americane?
Și dacă este așa, ar putea fi acesta începutul
următorului ciclu al Pământului?
Și un nou capitol profund din povestea umanității?
Poate că pe măsură ce vom afla adevărul
despre obiectele misterioase de pe cer,
vom descoperi că strămoșii stelari
nu sunt doar figuri antice sculptate pe stânci,
ci o prezență extraterestră
care ne-a ghidat de-a lungul timpului.
Traducere și adaptare: Bic@2022
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania