Traducere și adaptare: Bic@2022
Înregistrări extraordinare despre timpul pierdut...
Odată ce aeronava a pătruns în tunel,
timpul a început, instantaneu, să se modifice.
A durat doar trei minute și 20 de secunde
pentru a parcurge 160 de kilometri.
Evenimente din altă lume, care par să modifice realitatea...
Părea că totul mergea lent,
ca și cum totul încetinea.
Observații asupra unor nave ciudate
care își schimbă locația instantaneu...
Aceste vehicule sunt capabile
să intre și să iasă
din timp, sau din altă dimensiune.
Ar fi putut extratereștrii
să fi stăpânit capacitatea de a călători în timp?
Nu cumva Pământul este vizitat nu doar de entități de pe alte planete,
ci și din viitor, sau chiar din trecutul îndepărtat?
Poate că o civilizație extraterestră din spațiul cosmic,
cu mii de ani mai avansată decât noi,
ar putea să călătorească în timp.
Există o poartă
în Univers.
Dincolo de ea este promisiunea adevărului.
Ne cere să punem la îndoială tot ceea ce
am fost învățați vreodată.
Dovezile sunt peste tot în jurul nostru.
Viitorul este chiar în fața ochilor noștri.
Nu suntem singuri.
Nu am fost niciodată singuri.
EXTRATEREȘTRII ANTICI S18E10 - Curbatorul de timp
Traducere și adaptare: Bic@2022
Muntele Pion, Turcia.
Aici, unde odată se ridica orașul antic grecesc Efes,
se află ruinele unui sit religios cunoscut sub numele de
„Grota celor șapte adormiți”.
Se crede că grota este locul în care,
cu multe secole în urmă,
un grup de șapte bărbați a experimentat o schimbare în scurgerea timpului.
În variantele, creștină și islamică, a poveștii
celor șapte adormiți din Efes,
aflăm povestea uimitoare a șapte războinici
care, în 250 d.Hr., au mărturisit creștinismul,
pe când acesta abia începea să răsară ca o nouă religie.
Împăratul roman le-a oferit acestor războinici oportunitatea
să retracteze și să dezavueze creștinismul.
În schimb, ei au decis să-și vândă toate posesiunile
și să intre într-o peșteră și, ca răspuns,
împăratul a poruncit
ca această peșteră să fie pecetluită cu tot cu cei șapte adormiți aflați în interior.
După ce au trecut câteva sute de ani,
un păstor se întâmplă să ajungă în această peșteră.
A dărâmat zidul, iar cei șapte oameni
din interiorul peșterii dormeau de sute de ani,
chiar de vreo 300 de ani.
Acești șapte oameni adormiți erau încă în viață.
Acești Adormiți au mers după aceea în Efes...
...dar nimic nu mai arăta la fel.
Ceea ce au observat ei a fost
că peste tot erau cruci creștine,
pentru că, acum, creștinismul preluase controlul.
Când afli de cei Șapte Adormiți din Efes te gândești:
„Bine, se pare că aici s-a produs un miracol”,
ori s-au aflat într-un loc în care linia timpului
s-a schimbat și, așadar,
ceea ce li s-a părut că a durat 300 de ani a fost, de fapt,
o perioadă mult mai scurtă de timp.
În timp ce mulți savanți consideră că această poveste este o ficțiune,
milioane de creștini și de musulmani cred că
a avut loc un adevărat miracol și că acești șapte războinici
au fost transportați în viitor.
De fapt, în grotă au fost găsite sute de morminte
care datează din secolul al V-lea,
alături de inscripții care indică faptul că
oamenii au fost îngropați acolo deoarece era considerat
un loc de mare putere.
Până astăzi, a rămas un loc de pelerinaj popular,
servind drept mărturie a preocupării omenirii
pentru una dintre cele mai semnificative și mai puțin înțelese
forțe din Univers: timpul.
Ce este timpul? E o întrebare grozavă.
Este o întrebare fundamentală.
Cu toții trăim în mod normal
de-a lungul liniei drepte a timpului,
de la trecut, prin prezent, până în viitor.
Dar întrebarea este: există vreo cale de a evita acest traseu?
Un mod de a călători în timp?
Timpul este important pentru noi.
Trecerea timpului este un element de întristare,
despre care știm cu toții că este universal.
Avem în noi un fel de dor de a învinge timpul.
De ce călătoria în timp a rămas atât de multă vreme
în conștiința umană?
Cred că această idee, că poți merge în trecutul antic
sau poți călători în viitor, este cea mai bună idee de călătorie.
Conceptul de a scăpa de legăturile aparent inevitabile
ale timpului s-au regăsit în imaginația umană, de secole.
Dar conceptele moderne de călătorie în timp sunt în mare măsură atribuite
autorului de science fiction H.G. Wells,
care, în cartea sa din 1895 Mașina timpului, a speculat
cum ar putea fi posibilă din punct de vedere științific călătoria în timp.
H.G. Wells a început să-și pună întrebarea:
„Dacă ne putem mișca în spațiu, de ce nu ne-am putea mișca și în timp?”
Și acesta este începutul romanului său Mașina timpului.
H.G. Wells a spus că sunt necesare trei coordonate
pentru a localiza un obiect în spațiu.
Prin urmare, timpul este a patra dimensiune.
Avem nevoie de patru coordonate pentru a identifica
orice eveniment din universul nostru.
H.G. Wells a vorbit despre
ideea că spațiul și timpul erau într-un fel legate între ele.
Iar protagonistul cărții a putut să meargă, după bunul plac,
în orice moment din viitor sau în orice moment din trecut,
să experimenteze și să vadă efectiv ce se întâmplă.
Ar putea omenirea într-o bună zi să poată călători înapoi în timp
sau chiar în viitor?
Incredibil, la doar un deceniu după publicarea
romanului Mașina timpului,
Albert Einstein a propus o viziune similară a călătoriei în timp.
H.G. Wells, în 1895,
a menționat ideea că timpul și spațiul sunt conectate.
Acum, acest lucru este interesant, deoarece Albert Einstein
a venit cu teoria relativității,
în care a spus, de asemenea, că timpul și spațiul sunt conectate.
Timpul era considerat în fizica newtoniană clasică
ca ceva absolut.
Nu se modifica, era la fel
pentru toată lumea, peste tot.
Einstein, în 1905,
a publicat o lucrare despre Teoria relativității restrânse
și a demonstrat că timpul este de fapt relativ.
Acum, în teoria lui Einstein,
spațiul și timpul sunt interconectate.
De aceea se numește continuum „spațiu-timp”.
Orice ai face spațiului se întâmplă și timpului.
O gaură neagră care se rotește poate provoca o răsucire a spațiului.
Timpul este legat de spațiu.
Deci, dacă răsucesc spațiul, pot răsuci timpul.
Din punct de vedere matematic, acest lucru a fost demonstrat.
Pot călători din viitor înapoi, în trecut.
Încă nu am reușit să o facem experimental,
dar este o parte efectivă
a Teoriei generale a relativității a lui Einstein.
Este oare posibil ca acest continuum spațiu-timp
să poată fi manipulat pentru a călători în trecut?
Și dacă da, cât de aproape este știința modernă
de a realiza o astfel de faptă incredibilă?
Universitatea din Connecticut, 2021.
Fizicianul teoretician și profesor dr. Ronald Mallett,
lucrează îndeaproape cu o echipă de cercetători la un proiect
care să îi permită să își realizeze visul de o viață:
crearea unei mașini a timpului.
Folosind un mecanism numit „laser inel”,
dr. Mallett crede că poate manipula materialul spațiului și al timpului pentru a crea o ușă
care se poate deschide spre trecut.
Ceea ce am făcut a fost că am rezolvat
ecuațiile câmpului gravitațional ale lui Einstein
și am reușit să arăt că un fascicul de lumină laser circulant
va provoca o răsucire a spațiului.
Există un dispozitiv, se numește „laser inel”.
Este un dispozitiv care face ca lumina
să se miște într-o buclă.
Îl poți seta să facă asta în mai multe moduri diferite.
De exemplu, să ricoșeze pe niște oglinzi.
Și am putut să demonstrez că un fascicul de lumină laser circulant
va provoca o răsucire a spațiului.
Apoi am putut demonstra că, dacă această răsucire
a spațiului ar fi suficient de puternică,
ar putea duce la răsucirea timpului într-o buclă.
Și aceste bucle în timp ar putea permite
posibilitatea călătoriei în timp, în trecut.
Toate acestea sunt ancorate în Teoria generală
a relativității a lui Einstein.
În timp ce mașina timpului a Dr. Mallett
poate fi teoretic solidă,
un obstacol major îi stă în cale:
valorificarea unor cantități masive de energie.
Adevărata constrângere legată de
o mașină a timpului, în acest moment,
este energia implicată, pentru că trebuie îndoită
acea dimensiune care este timpul.
Energia la care poți crea
o poartă prin spațiu și timp se numește energia Planck.
Energia Planck este de un cvadrilion de ori
mai puternică decât cea mai puternică mașină a noastră,
Large Hadron Collider.
Vorbim despre energia unei stele.
Poate că o civilizație extraterestră din spațiul cosmic,
cu mii de ani mai avansată decât a noastră,
ar putea avea acces la energia Planck.
Acest lucru nu poate fi exclus.
Dacă civilizațiile extraterestre
au tehnologia potrivită pentru a traversa distanțe mari ale spațiului,
așa cum sugerează teoreticienii astronauților antici,
oare ar fi putut ele stăpâni și capacitatea
de a călători în timp?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite
examinând poveștile incredibile despre călătoriile în timp
găsite în unele dintre cele mai vechi texte scrise vreodată.
După o misiune record de 340 de zile
petrecute la bordul Stației Spațiale Internaționale,
astronautul Scott Kelly se întoarce la Centrul Spațial Johnson al NASA.
Misiunea a fost concepută pentru a ajuta cercetătorii
să înțeleagă efectele zborului spațial de lungă durată
asupra corpului uman.
Fratele geamăn identic al lui Scott și fost astronaut Mark Kelly,
a rămas pe Pământ pentru a servi drept subiect de control.
În timp ce Scott se afla în spațiu,
sistemul său imunitar a fost mai activ,
vederea i s-a deteriorat
și a pierdut mai multă masă osoasă în comparație cu Mark.
Dar poate cea mai semnificativă diferență
a fost că, pentru Scott, timpul a încetinit.
Când au măsurat rata de îmbătrânire a gemenilor Scott
și Mark Kelly, s-a dovedit că
Scott era cu 0,5 milisecunde mai tânăr decât Mark.
Și deci, ce s-a întâmplat aici?
Astfel, asta se potrivește de fapt cu dilatarea timpului.
Este un fenomen pe care l-am observat a fi real,
deoarece cu cât te apropii mai mult de viteza luminii,
cu atât timpul încetinește pentru tine.
Conform Teoriei relativității restrânse
a lui Einstein,
cu cât te miști mai repede, cu atât timpul devine mai lent.
Deci, dacă ai avea un telescop și ai putea privi în interiorul
unei rachete cu viteză aproape de viteza luminii,
toți cei din interiorul acelei rachete ar fi nemișcați,
mișcându-se într-un ritm diferit în timp.
Având în vedere că stația spațială orbitează în jurul Pământului
cu aproximativ 28.500 de km pe oră,
se poate calcula de fapt cât de lent trebuie să fie
timpul pe stația spațială.
Și astfel, realmente putem măsura acest efect în laborator.
Imaginați-vă, în viitor, când vom avea rachete care se vor putea deplasa
aproape cu viteza luminii.
Vor descoperi că au trecut zile, poate ani
pentru oamenii de la bordul rachetei.
Și când se vor întoarce, vor afla
că au trecut decenii aici, pe Pământ.
Ei ar putea să se întoarcă și să descopere
că sunt mai tineri decât copiii lor.
Călătoria în timp în viitor este reală.
Am făcut pași mici în această direcție. Dar s-a întâmplat.
Dacă expedițiile spațiale au dezvăluit omenirii
posibilitățile care există pentru manipularea timpului,
este posibil ca undeva,
în vastul univers, alte ființe inteligente
să fi avansat până în punctul în care sunt capabile
să se miște în timp la fel de ușor ca în spațiu?
Teoreticienii astronauților antici cred că dovezi
că strămoșii noștri ar fi putut deja să fi asistat
sau chiar să fi experimentat
curbarea timpului pot fi găsite în textele antice.
Există o minunată carte de povestiri,
o epopee din cultura hindusă, Mahabharata,
scrisă în secolul al treilea înainte de era noastră,
dar care conține tradiții orale
care erau mult, mult mai vechi.
Una dintre povești istorisește momentul când regele Raivata
urcă în ceruri și îl întâlnește pe Dumnezeu,
marele zeu creator, pe Brahma însuși.
Regele Raivata a fost de fapt dus în ceruri într-un car,
pentru a vizita uriașul palat care se afla în tărâmul ceresc.
Iar când regele Raivata s-a întors, spre surprinderea lui,
nu a recunoscut nici măcar o persoană
care se afla în preajma sa.
De fapt, s-a dovedit că se întorsese
după câteva sute de ani.
Acum, cum ar fi posibil așa ceva?
Aici avem
ceea ce, probabil că este prima relatare
a dilatării timpului,
în care cineva a urcat în spațiu, într-o navă spațială,
să zicem, iar timpul a trecut rapid.
Exact despre asta vorbea Einstein în 1905.
Numai că aceasta este o poveste de acum mii de ani.
S-ar putea oare ca experiența regelui Raivata să fie o relatare istorică
a unui eveniment de dilatare a timpului
care a avut loc cu mii de ani în urmă?
Pentru teoreticienii astronauților antici,
această posibilitate este mai viabilă
dacă se ia în considerare faptul că istorisiri similare
au fost spuse și în alte părți ale lumii...
precum în Egipt, unde hieroglifele antice
descriu o ambarcațiune cerească numită „Barca Solară a lui Ra”.
Există multe referințe în Egiptul antic
despre „Barca Solară a lui Ra”, care era acel vehicul
pe care l-au descris cum traversa cerul.
Această barcă solară este cunoscută și sub numele de „Nava de un milion de ani”.
Potrivit unui document antic cunoscut sub numele de „Lista Regilori de la Torino”,
care conține o înregistrare a tuturor conducătorilor egipteni
până în anul 1300 î.Hr.,
cei mai timpurii faraoni au trăit sute
sau chiar mii de ani.
Aceștia erau faraonii despre care se spunea că au călătorit
spre stele pe Barca Solară a lui Ra.
Te uiți la unele dintre aceste înregistrări
rămase de la egipteni și te gândești:
bine, bine, dacă există acest fenomen
de dilatare a timpului, dacă acești faraoni într-adevăr călătoresc
cu ambarcațiuni cu viteze foarte mari, atunci când se întorc,
ei sunt încă tineri, Pământul a îmbătrânit enorm
și, cu alte cuvinte, asta face parte din poveste?
De aceea sunt faraoni care au trăit sute de ani?
Puteți găsi acest efect pe care noi îl numim acum dilatarea timpului
în diferite culturi antice.
Există un artefact la Muzeul Ashmolean
din Oxford, Anglia, care se numește
„Lista Regilor WB44 din Sumeria antică”.
Lista enumeră perioadele exacte de domnie
ale tuturor regilor Sumeriei antice.
Totalul este de 266.000 de ani
și există perioade incredibil de lungi de domnie,
care sunt înregistrate foarte exact
și cred că știau perfect cum să înregistreze timpul.
În Biblie sunt menționate aceste personaje
care trăiesc de sute de ani.
Cel mai în vârstă personaj din Biblie este Matusalem,
bunicul lui Noe,
care a murit, după cum ne spune Biblia, la vârsta de 969 de ani.
Conform Bibliei ebraice,
tatăl lui Matusalem, Enoh,
a părăsit Pământul într-un car de foc
și pe când avea 365 de ani
Dumnezeu a ales ca el să rămână în tărâmul ceresc.
Toți ceilalți patriarhi de dinaintea potopului
sunt înregistrați că au trăit mai mult de 700 de ani.
Cu siguranță, o modalitate prin care
ei ar fi putut trăi aceste vieți incredibil de prelungite
ar fi că au călătorit prin spațiu
și apoi s-au întors
și, prin urmare, așa au putut trece 400 sau 900 de ani
iar aceasta ar fi, în esență, vârsta lor pe Pământ.
Aceste concepte
nu ar fi trebuit să fie poată fi descrise de strămoșii noștri,
pentru că le-ar fi depășit cunoștințele de la acea vreme,
dar faptul că există mai multe povestiri
în care cineva se trezește sau se întoarce
după sute de ani de la petrecerea anumitor evenimente...
este ciudat.
Aceste povești ar putea fi oare relatări istorice
ale oamenilor antici care au experimentat dilatarea timpului
după ce au călătorit în spațiu cu nave spațiale extraterestre?
Teoreticienii astronauților antici răspund cu „da”
și sugerează că și alte relatări, atât antice cât și moderne,
ar putea dezvălui că extratereștrii
au capacitatea de a manipula timpul
în moduri și mai extraordinare.
Comandantul flotilei Royal Air Force, Sir Robert Victor Goddard,
este trimis să inspecteze un aerodrom vechi, dezafectat,
lângă Edinburgh, Scoția.
Sir Robert Victor Goddard zbura pe deasupra unui vechi aerodrom
pentru a observa și a vedea dacă acesta ar putea fi folosit
în viitor și,
în timp ce zbura pe deasupra lui, a observat că există crăpături
în pista aerodromului, că iarba crescuse
iar vacile o pășteau.
Zburând spre casă, se cam rătăcește,
sau se întoarce puțin din cauza unei furtuni,
așa că decide să se întoarcă la locul unde fusese pentru a se orienta.
Pe drumul de întoarcere, a întâlnit niște nori foarte ciudați,
galbeni și maro.
Era aproape ca și cum ar fi intrat într-un fel de portal către altă lume.
Și a ieșit de acolo
și s-a trezit în lumina puternică a soarelui.
Și când a trecut peste același aerodrom,
totul era renovat.
Și acolo, pe asfalt, erau niște avioane.
Dar erau vopsite în galben.
Și erau și oameni, îmbrăcați în albastru, care îngrijeau aceste avioane.
Când Goddard a aterizat
și le-a spus colegilor săi ce a văzut,
aceștia au insistat că nu este posibil,
deoarece avioanele RAF erau vopsite în argintiu la acea vreme,
iar uniformele mecanicilor erau de culoare cafenie.
Cu toate acestea, doar câțiva ani mai târziu,
RAF a schimbat atât culoarea avioanelor de antrenament,
cât și a uniformelor de mecanici, la fel cu acelea la care Goddard
a fost martor când a survolat, din nou, aerodromul Drem în 1939.
A mai făcut un zbor și și-a dat seama:
„Sunt avioane, la Drem.
„Le vopsesc în galben.
Oamenii poartă uniforme albastre”.
Este exact ceea ce și-a amintit că a văzut
când a ieșit dincolo de acest nor galben
cu patru ani înainte, în 1935.
Unii oameni au sugerat
că experiența lui Victor Goddard
ar putea fi de natură extraterestră și că, poate,
a călătorit în timp
împins de norul galben și de cel maro pe care i-a întâlnit.
Există multe exemple de astfel de nori ciudați,
întâlniți în diferite părți ale lumii.
Teoreticienii astronauților antici sugerează
că o civilizație extraterestră cu o tehnologie suficient de avansată
pentru a realiza călătoriile interstelare poate avea și tehnologia
de a crea portaluri în timp.
Și ei sugerează existența unor dovezi suplimentare că astfel de porți
au fost stabilite aici, pe Pământ, și că pot fi găsite
examinând evenimentele extraordinare
care au avut loc în Triunghiul Bermudelor.
La ora 3:00 după-amiaza,
pilotul Bruce Gernon pleacă de pe Insula Andros
cu destinația Palm Beach, Florida, la nord de Miami.
Este o rută pe care a zburat,
fără incidente, de multe ori înainte,
dar acest zbor va fi diferit de oricare altul.
De când zbor, de 47 de ani...
am efectuat multe zboruri în acea zonă.
Dar această experiență nu o voi uita niciodată.
Totul a început la 160 de km. est de Miami,
când m-am trezit înconjurat de o furtună ciudată.
Timpul a început să se schimbe, instantaneu.
Și cred că, de fapt, am ajuns să văd structura timpului
în timp ce priveam un tunel care se rotea.
Când am ajuns la celălalt capăt, tunelul a colapsat.
Și am ajuns la țărmul stațiunii Miami Beach.
A durat doar trei minute și 20 de secunde
pentru a zbura 160 de km.
Ar fi trebuit să pot zbura doar aproximativ 16 km.
Nu 160 de km.
Cred că ceea ce trebuie să fi experimentat
o fi fost, poate, un fel de schimbare a timpului,
sau am intrat într-un vârtej (vortex) anormal
care poate a fost un fel de portal al timpului.
Nu știm, dar este un exemplu foarte ciudat de călătorie în timp.
Oare ruta pe care
a parcurs-o Bruce Gernon ar fi putut
să-l fi dus într-un portal în timp?
În ceea ce îi privește pe teoreticienii astronauților antici,
această posibilitate incredibilă este și mai intrigantă,
din cauza zonei în care s-a întâmplat, Triunghiul Bermudelor.
Triunghiul Bermudelor este, într-adevăr, situat lângă Florida.
Punctul de nord al acestuia este insula Bermuda.
Apoi coboară, în esență, în sudul Floridei
și apoi în Bahamas.
Iar aceasta este o zonă care, din punct de vedere istoric,
are o fenomenologie ciudată.
În timp ce Gernon a fost suficient de norocos
să fi supraviețuit experienței sale chinuitoare,
multe nave și avioane care călătoreau prin această regiune
au dispărut fără urmă.
Într-un caz extraordinar,
care a avut loc la 5 decembrie 1945,
cinci bombardiere torpiloare Navy Avenger, aflate într-o misiune
cunoscută sub numele de Zborul 19, au dispărut în același timp.
Toate cele cinci busole ale lor nu funcționau corect
și mai aveau două instrumente de navigație
pe care nu le puteau folosi deoarece
nu funcționau corect.
Avioanele au dispărut de pe radar,
iar ultima lor comunicare a constat în nimic altceva
decât într-o emisie de electricitate statică ciudată.
Marina a trimis imediat o echipă în căutarea
bombardierelor dispărute, dar nu a recuperat niciun fel de resturi.
Este posibil oare ca Triunghiul Bermudelor
să fie locul unor portaluri sau vortexuri
care generează aceste mistere?
Știm însă că este un loc
cu activitate electromagnetică intensă
și acest lucru îl putem afirma
deoarece atât de multe avioane și nave
întâmpină probleme cu instrumentele lor.
Ar putea fi Triunghiul Bermudelor oare un punct electromagnetic fierbinte
în care portalurile sunt capabile să manipuleze timpul
și să se deschidă și închidă?
Teoreticienii astronauților antici spun că da,
și cred că aceste portaluri ar putea ajuta la explicarea
unora dintre activitățile ciudate, din altă lume,
raportate în zonă.
S-au făcut multe obsertvări de OZN
și FAN mai moderne, au fost lansate videoclipuri
care arată dinamica și capacitățile
de zbor neobișnuite ale acestora... oricare ar fi ele.
Ei bine, s-ar putea ca ei să creeze portaluri,
în universul, în timpul și spațiul nostru,
prin care se pot deplasa înainte și înapoi, după bunul plac.
Nu există niciun motiv să spunem că nu pot
până nu știm ce sunt.
Este posibil oare ca vizitatorii
din alte lumi să folosească portalurile
din Triunghiul Bermudelor
pentru a călători prin timp și spațiu?
Și dacă da, există deja astfel de portaluri în mod natural,
sau sunt create
cu un tip de tehnologie extraterestră?
Este posibil ca răspunsul să poată fi găsit
examinând relatarea unui martor OZN care pretinde
că a primit un mesaj din viitor.
În comitatul Suffolk, Anglia,
în satul Rendlesham există o pădure îndepărtată,
care a devenit faimoasă pentru că a fost locul
uneia dintre cele mai extraordinare întâlniri cu OZN-uri raportate vreodată.
Iar unii dintre cei care au experimentat-o,
cred că acest incident a implicat și călătorii în timp.
Evenimentul a avut loc pe 26 decembrie 1980.
Aeronautul John Burroughs efectua
un control de securitate de rutină la o bază a Forțelor Aeriene Americane,
când a primit ordin
să investigheze o posibilă aeronavă doborâtă.
Supraveghetorul meu m-a apelat prin radio și a cerut
să ne întâlnim cu el ca să putem verifica poarta de est.
Mergea pe drumul care duce la poarta de est
pentru a o verifica, când, deodată, a văzut
niște lumini ciudate în pădure.
Așa că am decis că o să sunăm
și să anunțăm că se întâmplă ceva ciudat.
Au decis să trimită acolo una dintre unitățile de securitate.
A fost trimis sergentul Penniston.
A coborât acolo și a văzut aceleași lumini ciudate
pe care le vedeam noi.
Așa că am putut vedea toate acele lumini multicolore
și lucruri de genul ăsta.
Și aerul se simțea diferit.
Nu știu cum să explic asta de fapt.
Dar am simțit că există electricitate
pe pielea noastră și pe păr.
Dar asta se înrăutățea progresiv,
cu cât ne apropiam de linia copacilor.
Și a devenit tot mai intens.
Părea să fie o atmosferă încărcată cu electricitate
și apoi, de asemenea, erau puncte în care...
parcă totul mergea cu încetinitorul.
În timp ce militarii se apropiau de luminile ciudate,
sergentul Penniston ar fi văzut o navă mare
chiar dincolo de linia copacilor.
Ambarcațiunea avea o formă triunghiulară,
măsurând aproximativ 1,8-2 m. înălțime,
de culoare neagră.
Am ajuns de cealaltă parte, îndepărtată, a ambarcațiunii
și atunci am observat
că pe lateral era o inscripție.
Avea cam un metru lungime,
poate 15 cm. înălțime
și ce mă așteptam să găsesc, nu știu,
poate vreun fel de prototip al USAF.
Căutam ceva foarte familiar.
Dar în loc de ceva familiar,
am văzut niște glife de tip pictorial.
Apoi mi-am trecut mâna peste partea laterală a navei.
Nu știu cum să explic asta.
Era ca și cum cineva ținea o imagine în sus, înțelegi?
O vedeam cu ochiul minții mele.
Zerouri și unu.
Așa că le-am înregistrat. Unul după altul.
Când Penniston a atins
ambarcațiunea, a spus că după acea
a simțit o descărcare ciudată de informații
direct în mintea lui.
Și a doua zi s-a simțit obligat să scrie
seria aceea de zerouri și de unu,
pe care acum le considerăm cod binar.
Câțiva ani mai târziu,
un programator de computer a preluat această informație,
a rulat-o printr-un program de traducere
și a apărut un mesaj.
Mesajul era: „Explorarea umanității
continuă pentru progresul planetar,
ochii din ochii tăi,
anul de origine 8100”.
Când vedem „anul de origine 8100”,
cineva este forțat să speculeze: s-ar putea să ne uităm
nu doar la extratereștri,
ci și la călători în timp, veniți din viitor?
După incident, armata americană
a efectuat o scurtă anchetă,
dar se pare că ar fi încercat să țină martorii oculari
departe de presă.
Dar pentru aviatorul Burroughs și ofițerul Penniston,
evenimentul nu a fost ușor de lăsat în urmă.
Ambii bărbați au avut efecte fizice de durată în urma întâlnirii
și chiar au raportat vise ciudate.
După incident, am început să am probleme cu gâtul și ochii.
La un moment dat, gingiile mi-au devenit albe.
Am avut și probleme de vedere
și, când m-am dus și la doctor,
una dintre primele lui întrebări a fost
dacă am fost vreodată expus la radiații?
Cu siguranță am avut și vise despre acest incident
și încă am sentimente despre ceea ce s-a întâmplat
și ce s-ar putea întâmpla în viitor.
Am ieșit din serviciu în 1993.
După vreo trei luni de la retragere
am început să am aceste vise și coșmaruri.
În timpul viselor,
am putut vedea că aceștia erau călători în timp,
veniți din viitor, de la 40-50.000 de ani.
Înțeleg că scopul revenirii lor
a fost să corecteze lucrurile, să le repare.
S-a întâmplat ceva oribil.
Ceva ce trebuie să corecteze.
Dar asta necesită călătorii în timp.
Necesită întoarcerea în trecut.
Nu am avut niciodată sentimentul că ar fi ceva extraterestru.
Întotdeauna impresia a fost că ei au fost pur și simplu noi, cei din viitor.
Ar putea fi posibil ca nava despre care se spune că a fost observată
de James Penniston și John Burroughs
să nu provină de la o stea îndepărtată,
ci dintr-un punct îndepărtat în timp?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite examinând tendințele
evoluției și cum ar putea arăta oamenii în viitor.
Dacă ne uităm la tendințele din trecut
în evoluția formei noastre biologice,
vedem că probabil că vom arăta foarte asemănător
cu ceea ce este cel mai frecvent descris
în aceste cazuri de întâlniri de aproape.
Butte, Montana, 2019.
Profesorul de antropologie biologică
de la Universitatea Tehnologică Montana,
Dr. Michael Masters publică Obiecte zburătoare identificate.
Această carte revoluționară explorează conceptul profund
care speculează că fenomenul OZN îi poate implica
pe descendenții noștri umani din viitor,
care călătoresc înapoi prin peisajul timpului.
Una dintre marile întrebări despre
călătoria înapoi în timp este: de ce nu suntem inundați
de turiști temporali dacă se pot face călătorii din viitor?
Și răspunsul poate fi, pur și simplu, că suntem.
Îi vedem, într-adevăr, sub forma OZN-urilor,
sub forma acelor „ființe extraterestre”
care, cel mai probabil, călătoresc înapoi din viitorul uman,
folosind o tehnologie mai avansată
și cu o formă fizică mai avansată
decât cea pe care o avem acum.
Dr. Masters subliniază că
relatările actuale despre extratereștrii umanoizi,
în special despre „cei gri”, seamănă izbitor cu ceea ce
mulți biologi prevăd că ar putea fi felul în care
oamenii vor arăta în viitorul îndepărtat.
Dacă ne uităm la tendințele trecute, în forma noastră biologică
și în tehnologie,
vedem aceleași tendințe dominante și în morfologia noastră.
Neurocraniul nostru s-a mărit, devenind mai rotunjit.
Anatomia noastră mediană și inferioară a feței s-a retras.
Dacă acestea vor continua în viitor,
probabil că vom arăta foarte asemănător
cu ceea ce este descris cel mai frecvent
în aceste cazuri de întâlniri apropiate:
ființele cu capete mari, fețe mici, ochi mari.
Multe tipuri de extratereștri, dacă doriți,
sau ființe ciudate care sunt în aceste nave,
sunt adesea mai înalte, au capete mai mari,
au ochi mai mari și asta ar putea fi un semn al evoluției
speciei noastre peste mii,
sau posibil sute de mii de ani
în viitor.
Ar putea așa-numiții extratereștri „gri”
pe care mulți oameni cred că i-au întâlnit,
să fie de fapt oameni care călătoresc în timp?
Potrivit unor cercetători, alte dovezi
că Pământul este vizitat de viitori oameni pot fi găsite
examinând relatările despre obiecte zburătoare neidentificate.
Dacă ne uităm și la ambarcațiuni,
ele par să aibă o formă care indică funcția
călătoriei înapoi în timp.
Este foarte în concordanță cu cercetările
din lucrările lui Einstein din 1915, care demonstrează modul în care rotația
unui disc, sau a unui cilindru masiv
sau foarte energetic, ar putea crea capacități de călătorie înapoi în timp.
Uneori mă întreb
dacă OZN-urile nu sunt vehicule de călătorit în timp.
Sunt de-ai noștri, oameni ai viitorului,
care studiază ceva istorie și trimit niște vehicule
care să măsoare, să observe, să ne fotografieze.
Dar ei nu realizează un contact direct.
Așa că n-aș exclude nimic, nici măcar călătoria în timp.
Dar dacă oamenii din viitor au călătorit înapoi în timp,
ca să observe pur și simplu evenimente din trecut?
Sau ar putea avea o agendă mai profundă?
Una dintre ideile legate de acest lucru
este aceea că cei din viitor
încearcă de fapt să ne ajute într-un fel.
Există un fel de interacțiune.
Ne-ar putea oferi informații
despre progresele tehnologice.
Ne-ar putea oferi informații despre alte planete.
Ne-ar putea oferi date științifice
de care avem nevoie pentru a supraviețui,
despre care știu ei, din viitor,
dar... încă nu am ajuns la acel punct.
Ar putea ei oare să se întoarcă
pentru a ne ajuta să evoluăm într-un fel,
pentru a ne ajuta să învățăm noi tehnologii și inovații?
Poate pentru a ne îndrepta către propriul lor viitor.
Poate că aceste tehnologii implică totul,
de la calculatoare cuantice la fuziune nucleară,
la IA și chiar nanotehnologie.
Toate acestea sunt la vârful științei
și, de fapt, căutăm răspunsuri
pentru a perfecționa mai bine aceste tehnologii.
Dacă OZN-urile sunt ambarcațiuni
din viitorul nostru, dacă ființele văzute în asociere cu ele
sunt descendenții noștri îndepărtați
și dacă s-au prăbușit în Roswell, New Mexico, în 1947,
este posibil ca noi să fi reușit o inginerie inversă
a acestei tehnologii.
Și nu doar pentru a zbura prin spațiu
cu viteze extraordinare
sau pentru a avea sisteme de propulsie antigravitaționale,
ci și, potențial, pentru a ne da seama cum se poate călători în timp.
S-ar putea să ajungem în cele din urmă în punctul în care
acea tehnologie să devină a noastră, revenind în timp,
unde există această buclă constantă prin trecut și viitor.
Dacă călătoria în timp este posibilă,
s-ar putea ca Pământul să fie vizitat
atât de extratereștri, cât și de oameni din viitorul nostru?
Poate că mai multe indicii pot fi găsite
examinând posibilitatea
ca adevărata natură a timpului să fie mult diferită decât credem.
La Institutul Național
de Standarde și Tehnologie
sunt găzduite două ceasuri atomice care împreună servesc
drept standard primar de timp și frecvență al Statelor Unite.
În întreaga lume, ceasuri similare, cu o precizie incredibilă,
stabilesc ora la care operează întreaga omenire.
Este un curgere neobosită de secunde, minute, ore
și zile care determină când ne trezim,
mergem la muncă, mâncăm, dormim, sărbătorim
și, în cele din urmă, murim.
Dar dacă modul în care percepem timpul
nu este altceva decât o construcție umană?
O încercare de a cuantifica și controla o forță universală
pe care știința modernă nici măcar nu a început să o înțeleagă?
Trăim în fantezia timpului liniar,
pentru că trebuie să ne amintim
că toate noțiunile de timp sunt impuse realității.
Realitatea curge în felul ei.
Ne imaginăm că ceasurile noastre o măsoară.
Pretindem că îl putem marca
în ore, zile și lucruri,
dar totul i se impune.
Fizicienii subliniază că
mergând după conceptul liniar al științei moderne despre timp,
chiar și ideea de „aici” și „acum” este doar o iluzie,
deoarece lumina și sunetul nu călătoresc instantaneu.
Când te uiți într-o oglindă, nu te vezi cu adevărat
așa cum ești, te privești așa cum erai
cu aproximativ o miliardime de secundă în urmă.
Când te uiți la Lună, nu te uiți cu adevărat
la Lună așa cum este acum.
Te uiți la Lună așa cum a fost acum o secundă.
Deci, când te uiți la Pleiade,
te uiți la Pleiade așa cum erau acum 400 de ani.
Unele dintre stele vizibile pe cerul nopții
s-au stins cu mult timp în urmă,
ceea ce, conform unui model liniar al timpului,
înseamnă că nu mai există.
Nu mai sunt accesibile.
Dar dacă acest model de timp este greșit?
O altă abordare a călătoriei în timp este că
atunci când a avut loc Big Bang-ul, tot spațiul și timpul
și tot ce se află în el a fost creat.
Deci tot timpul se află deja în Univers.
Din anumite motive, putem experimenta doar acum.
S-ar putea oare ca înțelegerea noastră despre timp
să fie limitată de modul în care îl experimentăm?
Și oare s-ar putea ca o specie extraterestră mai avansată
din punct de vedere tehnologic, sau chiar oamenii din viitor,
să fi descoperit cum să manipuleze timpul și spațiul
pentru a călători atât în trecut, cât și în viitor?
Ideea că pur și simplu avem de-a face
cu oameni din spațiu, din alte sisteme stelare,
poate să nu fie răspunsul complet.
Am putea avea de-a face cu călători în timp.
Ar fi putut aceste inteligențe să ne ajute?
Poate că ne ghidează?
Poate controlează evoluția umanității?
Mai degrabă eu cred în călătoriile în timp.
Eu spun că nimic nu va fi imposibil pentru noi în viitor.
Chiar dacă crezi că este complet nebunesc,
se va întâmpla.
Orice sunt oamenii capabili să gândească,
să calculeze, chiar să fantezeze,
va deveni într-o zi realitate.
Pământul este oare vizitat de civilizații foarte avansate,
care au depășit limitările timpului și spațiului?
Și dacă da, ar putea fi ei chiar propriii noștri descendenți umani,
care călătoresc înapoi din viitor?
Poate că noțiunile noastre despre timp, spațiu
și locul nostru în univers sunt
sunt pe cale să fie radical modificate.
Doar timpul o să spună.
Traducere și adaptare: Bic@2022
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania