Dle Cuthbert, ştiţi unde merge?
La orfelinat.
O fi fugit?
Nu.
Cum părea?
Tăcută.
Foarte tăcută.
Nu a spus o vorbă.
Domnişoară!
Pe aici, domnişoară.
Cine sunteţi?
- Trebuie să vă duc, domnişoară. - Nu înţeleg. Cine v-a trimis?
Familia dv., desigur. Pe aici, domniţă mică.
Familia mea?
M-au trimis să vă duc acasă. Imediat ajungem.
- Lăsaţi-mă! - Să ne grăbim, domnişoară.
Am luat nişte dulciuri pentru drum.
Lăsaţi-mă!
Bună, conaşilor. Am fost trimis să vă duc acasă.
GRAJDURI
Bună seara! Aveţi cumva un cal odihnit de împrumutat?
Regret, domnule, nu am.
Al meu e obosit. Trebuie să ajung la Charlottetown.
Vă rog! Orice cal e bun.
Nu vă pot ajuta, domnule.
Sunt de încredere. Vă pot aduce banii la întoarcere.
- Dle... - Stau în Avonlea, la Green Gables.
Cu bani sau fără, nu vă pot ajuta.
Ăştia sunt ai oaspeţilor, iar cei ai hotelului sunt daţi.
Îl puteţi lăsa să se odihnească aici.
Sam!
Vaporul!
Matthew Cuthbert, ce pui la cale?
Mergi la vapor?
Ne vom îmbarca la noapte şi ajungem acolo în zori.
Mă luaţi şi pe mine? Trebuie să ajung la Charlottetown.
- Nu îl duc înapoi. - E în regulă.
Rămân dator.
Ţi-am spus că broşa aia... Mărturiseşte imediat!
- Dar nu am luat-o! - Mărturiseşte!
Am luat broşa afară. Am pierdut-o.
Mâine vei pleca.
Vă rog, dră Cuthbert!
ORFELINATUL SAINT ALBANS
De acum, să nu te mai aud!
Ne-am săturat de tine şi de poveştile tale stupide!
- Ţine-o! - Nu face asta!
Poveşti stupide!
Încetează!
Anne Shirley!
încetează imediat! Intră acolo!
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
UN CIMITIR PENTRU SPERANŢE ÎNGROPATE
JURI SĂ FIM PRIETENE PE VECIE?
E NEVOIE DE CUVINTE MARI CA SĂ EXPRIMI IDEI MĂREŢE
SĂ DORMI ÎNTR-UN COPAC SUB CLAR DE LUNĂ
Repede!
Fuga!
Repede!
Uşurel!
Regret, nu am terminat.
Te rog, grăbeşte-te!
Continuă treaba în hambar. Adu lemne în bucătărie. Eu am plecat!
Marilla!
- Marilla! - Trebuie să plec!
Stai!
Am venit să îţi spun că Thomas a plecat în zori.
Unde a mers?
Să îi caute.
Am bănuit că Matthew a plecat în goana mare să o aducă pe Anne.
- Nu s-au întors şi m-am îngrijorat. - Dă-te la o parte.
- Ştiam că o să fii îngrijorată. - Trebuie să plec!
Nu, Thomas va merge călare până la gară.
- Va verifica el drumul. - Dacă zace mort în vreun şanţ?
- Marilla! - Dacă zac amândoi?
- De ajuns! - Dacă s-a petrecut ceva groaznic?
Încetează, Marilla!
Băiete!
Thomas e mult înaintea ta.
Acum trebuie doar să aşteptăm.
- Du totul înapoi! - Bine.
Dă-mi mâna!
Ai grijă! Uşurel!
Bine...
Hai înăuntru.
Punem de ceai.
- Bună ziua, dle Avery. - Doamne!
Te cunosc?
Încă nu. Sunt sigură că ne vom cunoaşte mai bine pe drum.
Ce drum?
Doamna vă roagă să mă duceţi la gară.
Merg la Halifax, unde m-am născut.
Nu ştiu dacă te pot lua.
O mătuşă bogată a fost descoperită şi ea a trimis după mine.
Nu e minunat?
Ba da, dar eu am câteva livrări...
Gata cu anii de chin şi incertitudine!
Va trebui să învăţ bunele maniere, dar o voi face.
- Eşti cu o treaptă socială mai sus. - Aşa e.
Da... Aşadar, puteţi să mă conduceţi spre noua mea viaţă?
Nu mă deranjează, dar problema e că trebuie să fac câteva opriri.
Va dura câteva ore, mă tem.
Dacă te grăbeşti, găseşte altă modalitate. O întrebăm pe doamna?
Nu, aşa e perfect.
Regret, nu am bani să vă plătesc, dar vă ajut cu mare drag!
Păi... Bine.
Să mergem!
Ce părere ai?
Nu ştiu cât pot lua pe el cu monograma asta.
Nu vreau prea mult.
Atunci, ne-am înţeles.
- E o moştenire de familie. - Arată-mi ceva de aici care nu e.
Nu ştiu.
Mă voi gândi. Te întorci mâine?
Îmi trebuie doar bani pentru bilete de tren
şi pentru feribot dus-întors până pe continent.
Aveţi idee cât ar costa?
Voi vedea ce pot face.
Ediţie specială!
Oamenii de ştiinţă prezic efectul de seră!
Ediţie specială!
Oamenii de ştiinţă prezic efectul de seră!
Când pleacă feribotul spre Noua Scoţie?
Pe la cinci.
Un tânăr localnic moare înecat!
La o parte, domnule!
Cred că părinţii mei au călătorit în India şi în multe ţări
înainte să fie tragic ucişi pe când erau în serviciul Reginei.
Nu mai spune!
Cred că erau nobili.
Uşurel!
Aşa...
Gata!
Mi s-a spus că sunt sprintenă.
Da?
Aş prefera să fiu frumoasă, dar nu poţi avea totul.
Bine...
Soţia mea se pricepe la prăjituri.
Urma să învăţ şi eu.
Doamna din ultimul meu cămin din Avonlea a spus că mă învaţă.
Nu contează.
Îţi e foame?
Nu, nu vreau să abuzez.
Serveşte-te!
Am destulă.
Ei bine...
Vă sunt recunoscătoare!
Haide!
Sunt înfometată.
Nu am mâncat nimic de ieri.
- Vă înfometează la orfelinat? - Poftim?
Nu v-au dat de mâncare azi-dimineaţă?
Eram prea preocupată ca să mai mănânc.
Cu noua mea viaţă...
- Ce au făcut pentru ea? - Cine?
Părinţii tăi, pentru Regină.
Da... Spionaj!
Gata... E tot ce pot face până când vine doctorul.
Au trecut ore bune. Sper că am făcut bine aducându-l aici.
- Se trezeşte! - Adu-i nişte apă!
- Anne? - E în regulă. Vei fi bine.
Ce? Unde...?
Ai avut un accident. Trăsura mea...
Nu, nu pot întârzia!
Nu te ridica, eşti rănit.
Nu pot pierde feribotul!
Unde mă aflu?
Cât mai e până la feribot?
ORFELINATUL SAINT ALBANS
E cineva?
Răspundeţi!
Mă aude cineva?
Auziţi?
Dumnezeule!
Vă rog! Nu, vă rog!
- Nu-ţi fie teamă! - Pleacă! Nu mai zăbovi!
- Trebuie să vorbesc cu doamna. - Dar nici nu s-a trezit!
- E o urgenţă! - Va trebui să reveniţi.
E o greşeală!
Fetiţa mea e aici!
Am venit după ea.
Vă rog!
Intraţi! Voi vedea dacă o pot trezi.
Mulţumesc.
Aţi stat afară toată noaptea?
- Ce s-a întâmplat? - A fost o neînţelegere.
- Aşa se pare. - Cum?
V-aţi bătut? La vârsta asta!
- Bărbaţii! - Bucătăria e pe aici.
Dora, spune-i doamnei că cineva vrea să o vadă de urgenţă.
Vă aduc nişte apă caldă.
Să ne uităm puţin la rană înainte să vină doamna.
Nu e nevoie.
Aţi văzut cum arătaţi?
Mulţumesc!
Bună dimineaţa, dră Cuthbert! Aveţi nevoie de ceva?
Pentru mine?
Merci.
Mai avem destul.
Mulţumesc.
Da? Care e urgenţa?
Da... Bună dimineaţa!
Trebuie să o iau pe Anne Shirley acasă.
A fost adoptată. Nu mai e aici.
Dar s-a întors ieri, nu?
Nu s-a întors. Scuzaţi-mă!
Dar trebuie să fie aici!
Căpitanul feribotului mi-a spus că a traversat ieri, a văzut-o.
Cea roşcată.
O ştiu bine, dar nu e aici.
Urgenţă...
M-aţi speriat!
Mă scuzaţi.
Am păţit asta şi ieri. Doar că a fost o fetiţă.
"Unde speranţa şi teama sunt rivale pe vecie.
Trecătoarea bucurie îndoială permanentă inspiră
şi punem sub semnu-ntrebării îndoit ceea ce pe lume iubim cel mai mult."
Mulţumesc!
Iertaţi-mă...
Aţi vrea să vă recit cu multă emoţie o poezie?
Costă doar un dolar.
50 de cenţi?
Îmi trebuie bani de tren până la Halifax. Vă promit că o să vă placă!
Scuze, domnule.
V-ar interesa o poveste cu eroi şi acte de mare vitejie?
Va trece timpul mai repede.
Scuzaţi, vă pot transpune timp de câteva minute
într-o tragică poveste de dragoste spusă în versuri romantice?
"Dacă e să mă iubeşti,
iubeşte-mă doar de dragul iubirii."
"Nu spune că mă iubeşti
pentru zâmbetul şi frumuseţea mea,
pentru vorba mea dulce,
pentru că aripile gândului ne poartă pe aceeaşi cale,
pentru liniştea şi bucuria cu care-ţi luminez ziua."
Anne!
"Pentru că aceste lucruri
pot fi schimbate pentru tine
şi dragostea, deşi temeinică, poate să piară într-o zi..."
Anne, slavă Cerului că te-am găsit!
Marilla trebuie să fi găsit broşa. Eu nu sunt o hoaţă!
Vă rog să mă scuzaţi. Tocmai câştigam nişte bani.
Trebuie să prind trenul.
"Nici de milă să nu mă iubeşti..."
Te rog! Anne!
"Căci om eşti, şi omul uită..."
A fost o neînţelegere groaznică.
Mulţumesc. A fost drăguţ.
Dar nu am terminat.
Am auzit destul.
- Vă vreţi banii înapoi? - Te rog, Anne! Ascultă-mă!
Ascultă-mă!
Am venit să te iau acasă. La Green Gables.
De ce? Să mă izgoniţi când aveţi chef?
Sunt propria mea rudă acum şi nu am nevoie de nimeni!
Anne, nu!
- Poezii de vânzare! - Stai, Anne! Ascultă.
Am bătut atâta drum ca să te iau acasă.
Ghinion!
Şi eu am bătut o cale la fel de lungă, dar nu fiindcă am vrut.
Am venit până aici fiindcă voi nu m-aţi vrut!
Te vreau, Anne! Amândoi te vrem.
V-aş fi recunoscătoare dacă m-aţi lăsa în pace.
Te rog.
- Te rog. - Mă rugaţi?
Eu vă rog să aveţi delicateţea de a mă lăsa în pace!
E vreo problemă?
Da.
Te deranjează bărbatul acesta?
Nu, e în regulă.
Ba mă deranjează.
- Aşa e? - E în ordine, e fiica mea.
Ţi-a luat cam mult să o aduci!
Regret că ţi-ai făcut griji, Marilla.
Bună ziua, dră Cuthbert!
Bună, Anne!
Mă bucur că te-ai întors.
Du-ţi lucrurile în cameră, eu pregătesc masa.
Vom avea o cină simplă, nu am nevoie de ajutor. Vino când poţi.
Da, dră Cuthbert.
Ne vedem jos.
Aveţi nevoie de suporturile de ou?
Da, te rog.
Ţi-ai adus rufele murdare jos?
Da, dră Cuthbert.
Adu pâinea prăjită, te rog!
Scuze...
Desigur.
Pe masă. Mulţumesc.
O să ies să ud cartofii azi.
Poate îl trimit pe Jerry la fierar pentru potcoave.
Îi voi pune prânzul la pachet.
Bine.
Perfect.
A fost groaznic, Belle!
Când am revăzut orfelinatul, am simţit o teroare de nedescris.
Acum m-am întors.
- Dar nu sunt sigură. - Te-ai întors?
Cum îndrăzneşti să te strecori şi să-mi asculţi conversaţia?
Nu ascultam, dormeam.
Eşti şi leneş, şi băgăcios!
Era prea târziu să merg acasă aseară.
Am avut multă treabă. Dl Cuthbert era plecat după tine.
Ai auzit tot ce am spus?
De ce mi-ar păsa ce spui unui cal?
Vreau o cafea, merg înăuntru să cer.
- De ce ai luat farfuria? - Eu...
Ai grijă, te vor face şi pe tine hoţ.
Nu, doamna mi-a adus-o ieri când era distracţie.
E un mister de ce şi-or face atâtea griji pentru tine.
Eşti atât de isteaţă, Anne!
Nu m-aş fi gândit să vând poezii pentru bani de bilet.
Ai venit la timp pentru picnicul bisericii.
Ţi-am spus că îl organizăm aici?
Mă bucur că te-ai întors, Anne.
Eşti singura.
Şi Matthew pare a fi, dar cred că el a convins-o să mă păstreze.
Nu spune asta, Anne.
Sigur nu e adevărat.
Dra Cuthbert nu s-a bucurat să mă vadă, nici nu i-a păsat.
Dar Rachel Lynde i-a spus mamei că dra Cuthbert era distrusă.
Imposibil!
Dra Cuthbert era atât de supărată că Rachel s-a temut să nu cadă la pat.
Nu e posibil!
Ei bine, asta i-a spus mamei.
Atunci, de ce nu o arată?
E greu de crezut că a suferit. Nu pare să mă placă deloc.
Bine măcar că eşti acasă!
Mi-ai lipsit!
Nu vreau să par nerecunoscătoare,
chiar mi s-a umplut inima de bucurie să revin la Green Gables!
Dar simt că m-ar putea alunga oricând.
De ce ar mai face-o acum că toate s-au aranjat?
Nu vreau să mă ataşez prea tare, în caz că toate astea vor dispărea.
Prinde!
"Dacă te-ar urî toată lumea şi viclean te-ar considera,
toţi în afară de conştiinţa ta, care-ar şti că nu tu eşti de vină,
tot nu ai fi fără prieteni!"
Nu mai înţeleg nimic. De ce au alungat-o, dacă o vor?
Chiar aşa! Sper că fraţii Cuthbert nu şi-au pierdut o doagă!
Cum adică?
- Încetează! - Ba tu să încetezi!
Sper că nu devin confuzi, cum mai păţesc bătrânii.
Nu ai ce face.
Nu îmi place biscuitul.
Nu îl mânca!
Nu poate fi un cămin liniştit. E imposibil, pur şi simplu.
Fata e orfană, să nu uităm.
De unde să ştii de ce e în stare?
- Nu ai de unde. - Exact!
Doar nu a vrut să fie orfană.
Sigur că nu, dar este.
Bună!
Rachel. Thomas.
Iată-ne pe toţi, laolaltă! Mă bucur să te văd, Matthew!
Bun venit, Anne.
Mulţumesc, dnă Lynde.
Încântată, dle Lynde.
Mă bucur că nu ai pierit pe drum.
Da, dragul meu. Îţi apreciem cu toţii gestul.
Facem ce putem.
Marilla, sper că te simţi mai bine acum, draga mea.
- Te-ai simţit rău, Marilla? - Era îngrijorată de moarte.
E bine acum, mulţumesc.
Cu siguranţă! Acum că v-aţi regăsit.
O familie mare şi fericită.
Măi să fie!
Fraţii Cuthbert au cules ceva de pe drumuri.
- Un câine vagabond! - Nu fi lipsit de respect!
Crezi că au luat-o ca fiică sau ca servitoare?
Ce păr groaznic de roşu!
Mă întreb dacă va merge la şcoală.
Unde va ajunge lumea asta?
Am auzit că au scos-o dintr-un azil din Noua Scoţie.
Un azil de nebuni?
Un orfelinat.
S-ar putea dovedi a fi unul şi acelaşi lucru.
Doamne...
Va trebui doar să... perseverăm.
Eşti orfana! Ai trăit prin gunoaie!
Gunoiera!
Anne!
Merg eu.
Anne?
Lăsaţi-mă în pace!
Anne...
V-aţi simţit obligaţi? Asta e?
M-aş fi descurcat bine de una singură!
Mai bine decât aici!
De ce m-aţi adus dacă nici măcar nu mă vreţi?
Dar te vrem aici, Anne.
Se vede clar că nu e aşa!
Nu ştiu ce să fac.
Am o întrebare pentru tine.
Mă întreb...
dacă mă vei putea ierta.
Îmi pare nespus de rău, Anne.
M-am pripit cu judecata văzând că îmi lipseşte broşa.
Dar mai rău e că te-am forţat să inventezi minciuni.
Ce altceva puteai face?
Mă trec fiori când mă gândesc.
Desigur, acum ştiu că spuneai adevărul.
Eşti o fată cinstită, Anne!
Şi asta e o calitate de admirat.
A fost vina mea.
Şi tot ce ai suportat din cauza asta.
E de mirare că ai vrut să revii.
Dacă ai putea găsi în inima ta
puterea de a mă crede...
şi a mă ierta...
Atunci am putea s-o luăm de la capăt.
Anne!
Da, dra Cuthbert?
Te rog, vino jos!
Marilla e foarte bine.
Cum adică?
Îmi poţi spune Marilla.
Vă pot spune mătuşa Marilla?
Nu!
Dar mi-ar plăcea atât de mult!
M-ar face să cred că vă aparţin cu adevărat.
Dar nu sunt mătuşa ta.
Nu îmi place când oamenii folosesc nume care nu le aparţin.
- Ne-am putea imagina că sunteţi mătuşă. - Nu aş putea.
Nu vă imaginaţi niciodată că lucrurile sunt altfel?
Nu.
Marilla, cât de multe pierzi!
Că tot vorbim despre nume,
am dori să semnezi asta şi să iei numele nostru.
Dacă te atrage ideea.
Am condeiul pregătit.
Aceasta e Biblia familiei.
Vreţi să fiu o Cuthbert?
Chiar să port numele Cuthbert?
Da.
Vrem ca numele nostru să îţi aparţină.
Voi fi a voastră?
Sperăm că îţi place cum sună Anne Shirley Cuthbert.
Anne?
Îmi place. Chiar foarte mult!
Dar...
Nu trebuie decât să semnez?
Desigur. Ce s-a întâmplat?
Mi se pare cam superficial, nu credeţi?
Superficial?
Nu ar trebui...
să ne încrucişăm mâinile deasupra unui râu
şi să promitem solemn că vom fi Cuthbert pe vecie?
Sau să ne înţepăm degetul, unindu-ne sângele ca semn al devotamentului veşnic?
Cu siguranţă trebuie să existe vreun fel de ceremonie
în onoarea unui moment aşa solemn.
Cum eu nu am mai aparţinut nimănui în viaţa mea,
momentul acesta îmi pare unul de o solemnitate extremă.
Nu credeţi?
Ce spui, Marilla?
Ei bine, am nişte lichior de zmeură în cămară.
Vom bea cu toţii un păhărel pentru a sărbători.
Rău nu ne poate face.
Dră Cuth...
Mulţumesc, Marilla.
Am marca frumos momentul.
Ei bine...
Pentru familia Cuthbert!
- Pentru Cuthbert! - Şi Shirley-Cuthbert!
Aş putea face o pasiune pentru asta.
E timpul să semnezi, Anne.
Doamne!
Nu îmi vine să cred că se întâmplă cu adevărat.
Calmează-te, Anne. Eşti prea agitată!
Aşa e.
Nu cred că am mai fost aşa fericită în viaţa mea.
Îmi tremură mâinile.
Cu acest condei...
Vă iau pe voi, Matthew şi Marilla Cuthbert...
Pentru a-mi fi familie pe veci.
Voi veţi fi ai mei, iar eu voi fi a voastră.
Pentru totdeauna!
Anne...
Cuthbert.
Ar trebui să adaug şi Shirley.
Scriu peste.
Anne... Shirley... Cuthbert.
Ar trebui să scriu cu liniuţă, nu?
Voi adăuga şi liniuţa.
Cum e oficial,
ar trebui să scriu Anne Shirley-Cuthbert
de la Green Gables, născută la Halifax.
Anne!
Pot adăuga şi numele Cordelia? Mereu mi-am dorit să mă cheme astfel.
Anne... Cordelia...
Gata, destul!
Subtitrarea: Adela Sorescu
Sincronizarea: 4You
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania