Anne!
Presupun că e normal să am emoţii în prima zi,
dar sunt sigură că va fi bine.
Nu am prea multă experienţă la şcoală, dar de ce nu ar fi bine?
Sunt sigură că va fi foarte bine.
Nu am nicio îndoială.
Sunt cu câţiva ani în urmă...
Dar nu e un motiv să îmi pierd optimismul.
Din punct de vedere academic, nu pot decât să evoluez.
Dacă păşesc cu dreptul, va fi bine.
Mai uşurel, te rog!
Va fi frumos să am mulţi prieteni noi.
Însă va fi dificil să mă integrez.
Probabil ceilalţi se cunosc de o viaţă.
Visez de când mă ştiu să merg la şcoală. Ce ar putea merge prost?
Sper să nu-mi poarte ghinion.
Pentru Dumnezeu, Anne! Ţi-am spus să te calmezi!
Aduc o mătură.
- Scuze, Marilla. - Te vei descurca bine azi.
Eşti deşteaptă foc.
Nu pentru creierul meu îmi fac griji, cred că funcţionează bine.
Cu puţin noroc, îi voi ajunge din urmă pe colegii mei.
Nu asta mă preocupă.
Vreţi să ştiţi ce mă preocupă?
Ce mă frământă?
Sigur ne vei spune imediat.
Părul acesta îngrozitor de roşu!
E oribil şi hidos!
E blestemul vieţii mele.
Anne Shirley-Cuthbert, îţi sugerez să te preocupe ceva mai serios.
Şi pistruii!
Îmi urăsc pistruii!
Copiii m-ar plăcea mai mult dacă aş fi drăguţă, sunt sigură.
Prostii!
Eşti vanitoasă acum.
Dacă un trandafir nu e frumos, nu vrea nimeni să-l miroasă.
Cum aş putea fi vanitoasă dacă sunt urâtă?
Destul cu prostiile!
Te vei descurca bine la şcoală dacă încetezi cu văitatul şi te aduni.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
UN CIMITIR PENTRU SPERANŢE ÎNGROPATE
JURI SĂ FIM PRIETENE PE VECIE?
E NEVOIE DE CUVINTE MARI CA SĂ EXPRIMI IDEI MĂREŢE
SĂ DORMI ÎNTR-UN COPAC SUB CLAR DE LUNĂ
Bună!
Mă bucur să vă cunosc!
Salutare! Nu...
Bună!
Rochia ta e splendidă!
Mânecile bufante sunt divine!
Ai locuit mereu în Avonlea?
Sunt de acord. E cel mai frumos loc de pe Pământ.
Şi eu am călătorit mult.
Înţeleg lumea.
Vechitura asta? Ador florile de câmp, tu nu?
Uneori îmi place să îmi imaginez că am un alcov plin cu flori.
Ştiai că alcovul era apartamentul privat al unei domniţe într-un castel medieval?
Nu ar fi minunat să fim prinţese?
Nu am cuvinte să-mi exprim bucuria de a vă cunoaşte.
Anne!
Bună, Diana!
Ce ţi-ai făcut la pălărie?
Am vrut să fac impresie bună, şi pălăria era aşa de banală...
Nu vei trece neobservată.
Mă bucur că ai ajuns cu bine. În curând vom putea veni împreună.
Acum nu putem?
Sigur nu va mai trece mult până când te acceptă ai mei.
Bun venit în prima zi de şcoală!
Hai să îţi arăt tot ce trebuie să ştii.
Mă întreb cine e.
Aici laşi pălăria şi puloverul.
Poţi sta lângă mine.
Ruby nu se va supăra.
Jane şi Ruby s-ar putea să stea împreună
acum că Prissy învaţă pentru admiterea la colegiu şi stă cu cei mai mari.
- Cine? - Hai, pune-ţi lucrurile acolo.
Salut. Eu sunt Moody.
- Îmi pare rău. - Moody Spurgeon.
- Eu sunt Anne. - Charlie.
- Charlie Sloane. - Încântată să te cunosc!
Nu vorbi cu băieţii.
Sunt ridicoli.
Mă bucur să te văd, Diana.
Toţi, cu excepţia lui Gilbert Blythe.
El e Făt-Frumos, dar nu vine azi.
Ele sunt Jane Andrews, Josie Pye, Ruby Gillis şi Tillie Boulter.
Ea e Anne.
- Bună, Anne! - Salut!
Mă bucur să te cunosc.
Simt o plăcere nespusă că v-am întâlnit
şi mă voi strădui din răsputeri să fiu demnă a vă fi prietenă.
Annei îi place să citească şi ştie multe cuvinte însemnate.
Le foloseşte pe toate în fiecare propoziţie?
Şi mie îmi place să citesc.
Ba nu!
Aşa e, nu îmi place.
Te-am văzut la picnic. Scuze, trebuia să te salut.
Era multă lume acolo.
Mama nu m-a lăsat.
De ce te pun să porţi rochia asta de fată bătrână?
Mă bucur să am ceva nou.
Din cauză că eşti orfană. Eu nici moartă nu aş purta-o!
Anne nu mai e orfană, a fost adoptată.
Tot orfană sunt, Diana.
- Voi fi mereu orfană. - Doamne!
Nu aş vrea nicicum să fiu orfană!
Îmi pare rău pentru tine, Anne.
Eşti ridicol.
Uite, un câine care vorbeşte!
- Poţi să aduci şi mingea? - Billy, las-o în pace!
Stai jos. Rostogoleşte-te!
Nu îl lua în seamă pe fratele meu. E ridicol.
Să nu le arăţi băieţilor că te-au supărat.
Nici să nu le arăţi vreodată că îi placi.
E cam greu să te adaptezi la şcoală.
Ai mai fost la vreo şcoală adevărată
sau te-au trimis doar la şcoala de orfani?
Hai, Anne, să terminăm turul.
Ia-ţi laptele! Îţi voi arăta pârâul.
- Bună dimineaţa, dră Cuthbert. - Bună dimineaţa!
Nu cred că ne-am cunoscut, dar vă ştiu din oraş şi de la biserică.
Sunteţi dna Bell, nu?
Da. Dânsa e dna Andrews.
- Încântată. - Asemenea!
Cu ce vă pot ajuta?
Am venit în numele CCMP.
Cercul de cusut al mamelor progresiste.
Poate aţi auzit de noi. De doi ani ne întâlnim bilunar.
Desigur, fac cu plăcere o mică donaţie.
Nu, vă mulţumim, nu suntem filantroape. Avem o organizaţie.
- Una informală. - Dar, totuşi, o organizaţie.
Mame care discută despre educaţia tinerelor fete.
- Mai şi coasem. - Şi bem ceai.
Sună interesant.
Acum că sunteţi mama unei fete, am dori să vă invităm la întruniri.
Ar trebui să vă avertizăm că avem o gândire foarte progresistă.
Credem că educaţia femeii e la fel de importantă ca a bărbatului.
E de admirat.
Acum, că pupila dv...
Anne.
Cum Anne face parte din comunitate,
iar dv. o veţi creşte,
am venit să vă invităm să ni vă alăturaţi.
Ne întâlnim acasă la familia Andrews azi.
Veţi veni?
Pune-ţi laptele lângă al meu, ca să rămână rece.
Trebuie să fi făcut ceva greşit, dar nu ştiu ce anume.
Să îţi povestesc ce facem la prânz. Toate fetele din grup stau împreună.
Facem un club în care băieţii nu au voie.
Eu stau lângă Jane. Uneori, ea stă cu Prissy, sora ei.
Tillie stă lângă Josie.
Va trebui să reţii, căci stăm mereu la fel.
Arătăm toate ce am adus şi împărţim mâncarea.
Cine nu împarte e considerat egoist.
Sper că ai adus destulă mâncare, căci nu poţi mânca fără a împărţi.
Hai încoace, fetiţo! Cine e fată cuminte?
Mamele trebuie să pună ceva în plus la pachet.
- Ce ai adus? - Josie Pye nu mă place.
Am adus o batistă cu dantelă în onoarea acestei ocazii. Va arăta bine.
Să sperăm că mărul tău e deja feliat, să-l împarţi.
- Măr? Eu... - Hai să îţi arăt restul.
Avem o şcoală modernă în Avonlea. Pentru cei mici avem o altă sală.
Bună ziua.
Luaţi loc!
Diana, ce calcule sunt acestea?
Fracţii, desigur.
Fracţii?
Sunt simple, nu? Ce bine era când eram mici!
Haide!
Aceasta e sala cu provizii.
Trebuie să ceri permisiune ca să iei ceva, chiar şi în pauză.
Uneori, dl Phillips trage aici un pui de somn în secret.
Doamne!
E Prissy Andrews cu dl Phillips, profesorul.
- Sunt căsătoriţi? - Sigur că nu.
Ea e elevă, el e bătrân.
- Se ating! - Cred că fac un bebeluş.
Poftim?
Se ating, înseamnă că au relaţii intime.
Serios?
Cred că mulţi soţi au un şoricel.
Un şoricel?
Aşa mi s-a spus.
Da. Şi bănuiesc că şi dl Phillips are unul în faţă, în pantaloni.
Cred că Prissy Andrews a şi făcut cunoştinţă cu el.
Dna Hammond, pentru care am lucrat,
spunea că a avut gemeni după ce a mângâiat şoricelul dlui Hammond.
Scrie "captivant".
Corect. Poţi lua loc!
Moody, la tablă, continuă!
Scrie "cumplit".
Ca scrisul tău.
Moody, e cu nu cu...
Da, e cu "m" înainte de... Iar tu ar trebui să taci.
Eşti orfana, nu?
Mă numesc Anne Shirley-Cuthbert, iar Anne se scrie cu "e" final.
- Te-am întrebat eu ceva? - Mi-aţi pus o întrebare.
Ţi-am strigat cumva numele?
- Nu. - Atunci, stai jos!
E pâine şi brânză în cămară, să mănânci la prânz.
Mă voi întoarce înainte de ora mulsului.
Întâlnirea asta îmi mănâncă timpul.
Eşti sigură că asta vrei, Marilla?
Nu prea ştiu în ce m-am băgat,
dar nu strică să învăţ ceva nou.
Doar acum suntem părinţi.
În caz că nu ai remarcat.
Da, până acum nu m-am gândit la asta.
Ăsta e adevărul.
Obişnuieşte-te cu gândul!
Anne!
Vino aici!
Credeam că nu mai vine prânzul!
Şi eu la fel!
Abia aştept să îmi povesteşti tot ce ai văzut!
- Şi eu! - Dar eu!
La ce te referi?
La Prissy şi dl Phillips, prostuţo, în sala cu provizii.
Le-am spus despre şoricel.
Totul e şocant.
Nu eram prea sigură, poate le explici tu.
- Nu-mi vine să cred! - Nici mie!
Prissy şi dl Phillips au relaţii intime.
Se întâmplă des.
Dar nu crezi că ea l-a atins, nu?
Pe şoricelul lui?
- Spionez cu ochişorul meu... - Pleacă!
- Nu mai spiona! - Băieţi prostuţi!
Chiar fac: un copil?
Dezgustător! El e profesorul.
- Prissy pare foarte matură anul ăsta. - Crezi că se iubesc?
Când ai relaţii intime, nu ştiu dacă mai contează.
Doamne!
Mai spune-ne, Anne.
Din experienţa mea cu dna Hammond şi cu soţul ei cel beţiv...
- Soţ beţiv? - Doamne!
La ei ai locuit înainte?
Ei au fost ultimii, da.
- Şi el era beţiv? - Chiar aşa.
- Anne... - Dl Hammond bea mereu whisky.
Când bea, se foia prin casă ca monstrul lui Frankenstein
şi toţi fugeau din calea lui.
Dar cel mai tare fugea dna Hammond,
căci ştia că el o va pune să îi mângâie şoricelul.
- Şi o făcea? - Era nevoită, cred.
Doamne!
Puteam auzi totul!
Totul?
Nici până azi nu am înţeles.
Uneori auzeam râsete, părea amuzant,
dar alteori puteam să jur că o omoară.
Oricum, dna Hammond era furioasă.
A doua zi, de cele mai multe ori, venea să mă bată cu lingura de lemn.
Am fost uşurată când dl Hammond a căzut lat.
Nu mi-a lipsit deloc cureaua lui.
- Gata pauza de prânz? - Nu. Nu mănânc lângă o stricată.
Haideţi, fetelor, înainte să ne fie pătată onoarea.
Diana?
Eu...
Vai de mine! Merg să văd dacă pot face ceva.
Sora mea mi-a scris despre lectura de azi, Greierii, de Andrew Dean.
Sora ei e sufragetă.
Îmi trimite des ziare progresiste de la Universitatea Acadia.
La care a studiat.
Criticul literar al publicaţiei Athenaeum a descris această poveste
ca "flirtul femeii cu feminismul".
"Feminism", ce cuvânt incredibil!
E uimitor!
Dar ce înseamnă, mai exact?
Mi-a plăcut povestea. Mi-a schimbat gândirea despre educaţia femeilor.
Mama încă mai crede că e scandalos ca femeile să meargă la universitate.
E un subiect tabu.
Suntem şi un club de lectură informal, în caz că nu ai observat.
Urmezi tu la rând să o citeşti, după Margaret, dacă vrei.
Mulţumesc.
Sper că eşti fată.
Vei fi o femeie modernă într-o societate modernă.
- Vremurile chiar s-au schimbat. - Într-adevăr.
Mama a fost dezamăgită când am venit pe lume.
Ea îşi dorea doar băieţi.
Ferma voastră e foarte mare.
Acum, Prissy a voastră se pregăteşte pentru admitere.
Vreau să aibă toate avantajele în viaţă.
Şi Jane, la fel.
Acesta e feminismul, vezi?
Bravo că ai ales o fată!
Ai dat dovadă de o gândire modernă.
Serveşte-te cât mai ai timp.
Şi o educi. E isteaţă?
Anne e de o curiozitate extremă.
Adoră să citească.
Îi place mult să înveţe.
Speri să facă o profesie feminină?
Poate va fi profesoară.
Poate.
Trebuie ca fetele noastre să facă ceva mai important.
În special cele cu şanse mici de măritiş.
La ultima întâlnire am discutat despre materia predată
şi despre ce măsuri putem lua...
Hai, Anne, putem merge împreună o parte din drum.
Nu e frumos să te gândeşti că mâine e o nouă zi, în care n-ai greşit încă?
Trebuie să fie o limită a numărului de greşeli permise.
Vreau să ajung la acea limită şi apoi mă ştiu scăpată de griji.
E un gând liniştitor.
Nicio grijă, sunt sigură că fetele te vor plăcea în curând.
Vorbeşte mai puţin, poate.
Fără şoricei.
Pe mâine, Anne!
Şi apoi, când am auzit că ai fost la... Cum îi zice?
Întrunire.
Era să cad din picioare!
Mă uimeşti.
Sunt şocată şi confuză. Marilla Cuthbert, sufragetă!
- Pentru Dumnezeu! - O mamă progresistă!
Încă sunt surprinsă că sunt mamă.
Mie să nu-mi ceri sfatul, nu am avut decât zece copii.
Spune-mi tot! Vorbesc serios! Nu omite niciun detaliu!
Dacă eşti aşa de curioasă, hai şi tu.
De ce m-aş alătura unui grup de tinere mame?
Ceai, te rog. Trebuie să-mi revin.
A fost o discuţie aprinsă.
Aşa, deci. Aţi vorbit pe rând de pe o tribună improvizată?
Am discutat în mod civilizat despre educaţia femeilor şi reforme.
Îmi vei spune şi că v-aţi ars corsetele şi aţi dansat goale în faţa primăriei.
Nu am mai avut timp.
M-am simţit cam confuză.
Sunt atâtea schimbări în prezent!
Lucruri la care nici nu m-am gândit.
Până să apară Anne, nu intenţionai să fii mamă.
Asta spun şi eu.
Şi dacă...
Dacă nu sunt capabilă?
E simplu să fii mamă.
Ideile controversate complică inutil problema.
Matthew, tu tolerezi această mică aventură?
Am venit să beau un ceai.
Aşadar, nu te deranjează că Marilla hoinăreşte.
Nu-l amesteca şi pe el!
O să îmi beau ceaiul afară.
Aş dori să îi aud părerea privind această gândire modernă.
Orice idee nouă a fost modernă odată.
Până când s-a învechit.
Ei bine...
Aşadar...
Salut! Bună, Jerry!
Ai devenit o femeie ale cărei acţiuni sunt drastice.
Parcă nu te mai cunosc.
E o diferenţă între a avea o părere
şi a judeca pe cineva.
Nu regret că am fost la întrunire.
Chiar dacă m-a făcut doar să realizez câte lucruri nu ştiu.
Simt nevoia să îmi extind orizontul dacă vreau să o educ bine pe Anne.
Fata aia nu are un caracter comun, se vede.
Cu asta suntem de acord!
Sunteţi o inspiraţie, voi două!
Când te gândeşti că aţi fost prietene încă din şcoală!
Spirite înrudite pe vecie.
Cum reuşiţi? Care e secretul vostru?
Cum a fost prima zi la şcoală?
Cred că a mers foarte bine. Sunt atât de fericită să merg acolo!
Îmi aranjez lucrurile, apoi te ajut cu cina.
Să-mi spui când e următoarea întrunire.
Dacă doreşti.
Îţi voi spune părerea mea.
Nu am nicio îndoială.
Fracţiile.
Cred că sunt opusul înmulţirii.
Nu poate fi aşa de greu!
Azi va fi mai bine.
Nu voi spune nimic ciudat, nu voi face nimic greşit.
Tu eşti prietena mea, nu, Belle?
Vei fi mereu prietena mea, nu?
Voi fi, sigur. Sunt flatat.
- Nu ar trebui să tragi cu urechea. - Poftim?
Trebuie să-mi amintesc ce a spus Jane Eyre.
"Viaţa e prea scurtă pentru a alimenta supărarea
şi a ţine socoteala greşelilor."
Anne de la Green Gables.
Va trebui să avem o discuţie.
Ai spus lucruri urâte despre sora mea.
Cine e sora ta?
- Prissy Andrews, prostuţo!
Nu am vrut să fiu rea.
De aceea a plâns toată noaptea?
Părinţii mei spun că ai ponegrit-o.
- Vrei să fii şi tu bârfită? - Scuze, nu am vrut să o rănesc.
Îţi voi da o lecţie, Fido.
Eşti un câine rău!
Câine mic şi rău ce eşti!
Salut, Billy!
Ce mai faci?
Salut, Gilbert.
Ce bine e să fii acasă!
Da, bine ai venit!
Mă bucur să te văd, prietene.
Plănuiaţi cumva un joc?
Pare amuzant, dar trebuie să mergem la şcoală.
Nu îmi place să întârzii şi să mă certe iar dl Phillips.
Da. Mă pregăteam să plec.
Ne vedem acolo.
Eşti bine, domnişoară?
- Şcoala... - Cu plăcere!
Mai ai nevoie de ceva? Mai sunt dragoni care trebuie ucişi?
Nu, mulţumesc.
Cine eşti?
Domnişoară?
Cum te numeşti?
Nu îmi spui numele tău?
Permite-mi!
Mulţumesc.
Scuze că am fost nepoliticoasă.
- Sunt Anne. - Iar eu sunt...
Gilbert!
- Salut! - Cum a fost în Alberta?
- Ai văzut Munţii Stâncoşi? - E cam greu să nu-i vezi.
- Erau mari? - Sunt munţi, e normal.
Tatăl tău se simte mai bine?
Ne bucurăm amândoi că ne-am întors.
De ce mergeai cu orfana?
De ce nu?
- E o necioplită. - Cine vorbeşte!
Sper că nu ai luat păduchi de orfelinat.
Uite unul!
Nu îmi pasă de unde vine.
O fată drăguţă e o fată drăguţă.
Nu ştiu ce e în capul tău de umbli cu Gilbert Blythe.
Nu poţi vorbi cu Gilbert Blythe. Nici nu te poţi uita la el!
Uite ce ai făcut!
Ruby îl place de trei ani.
Ea are prioritate.
Fata asta rea nu a ştiut!
Ca ieri, cu poveştile alea!
Scuze, nu am vrut să merg cu el, a fost o întâmplare.
- Să nu se mai întâmple. - Bine.
Promit.
Nu voi mai avea de-a face cu el.
Încerc să calmez situaţia.
Poftim!
Dră Bell, mă bucur să te văd.
Bună ziua!
Mă întrebam când e următoarea întrunire.
De fapt, dră Cuthbert...
Te rog, spune-mi Marilla, aşa îmi spun toţi.
Dră Cuthbert...
Simţim că grupul nostru nu vi se potriveşte.
Înţeleg...
Înţelegem că Anne are nevoie de întreaga dv. atenţie.
Sunteţi foarte ocupată.
Toată atenţia mea?
Şi vă sfătuim să vă gândiţi să o şcoliţi acasă.
Ar fi mai bine pentru toţi cei implicaţi.
Şi noi suntem implicate. O zi bună vă doresc!
Ce s-o fi întâmplat cu Anne de nu o mai vor la şcoală?
Vom afla în curând.
Nu te mai vor nici pe tine.
Lasă-mă în pace, Matthew!
Deschideţi cărţile la pagina 32.
Vom citi Pescarul, poezia lui Barry Cornwall.
În sfârşit ceva ce pot face bine!
Mă bucur pentru tine, Anne.
Diana Barry, ridică-te şi începe.
"O viaţă pe-ri-culoasă
şi tristă cum numai viaţa poate fi
Are pescarul condamnat Pe singuratica mare a trăi."
Periculos, într-adevăr. Ia loc!
Fata cea nouă, continuă.
"În lupta cu apele nu se lasă, Muncind mereu departe de casă
Pentru câţiva bănuţi Ei luptă, nu se dau bătuţi.
Fiinţele dragi rămân pe maluri, Pescarul viaţa-şi riscă între valuri
şi nu e nimeni pe furtună să-l ajute
Pentru noi, strigătele-i sunt mute
Pescarul singuratic trebuie să lupte!"
E bună, are talent.
"Fără confort, speranţă sau prieteni
şi la sfârşit va fi făr-ai săi semeni!"
Stai jos!
Dumnezeule mare!
A fost diferit...
Josie Pye.
Ridică-te şi citeşte Plăcerea speranţei, de Campbell, Căderea Poloniei.
"O, adevăr sacru, Triumful tău a încetat..."
Trebuie să repar un gard, aşa că...
Voiam să mă ocup de el.
Prânzul e peste o oră.
Vreau să îl repar, să nu uit.
Aşa că s-ar putea să întârzii.
Jerry te va ajuta să descarci.
Haide, Belle! Allons!
M-am gândit că ai vrea să guşti.
E din livada noastră. Sunt dulci.
Te rog, pleacă!
Poftim?
Trebuie să pleci acum.
Îmi cer scuze...
Nu am voie să vorbesc cu tine.
De ce nu?
Pe toţi sfinţii! Matthew Cuthbert, ce faci aici?
E totul în ordine?
Anne...
Da.
Intră. Ştiu tot.
Cei din familia Andrews sunt nebuni.
Sper că nu m-am amestecat prea tare, dar cred că ar trebui să ştim,
iar Rachel e de încredere la capitolul informaţii.
Dumnezeule! Copila aia mă bagă în mormânt.
Nu suport gândul că ar fi rostit asemenea cuvinte!
Mă îngrijorează.
Ce ruşine! Să vezi că va afla toată Avonlea, dacă nu ştiu deja!
Eu îmi fac griji pentru Anne.
Matthew Cuthbert, nu te înţeleg deloc.
- Copila asta e... - Un copil.
Mă doare foarte tare.
O fată de vârsta ei nu ar trebui să ştie asemenea lucruri.
- Bună ziua, dnă Andrews. - Bună ziua, dră Cuthbert.
Îmi cer scuze că vă deranjez,
dar voiam să discutăm despre Anne şi Prissy, fiica dv.
Iertaţi-mă dacă nu vă invit să intraţi, dar înţelegeţi...
fata aceea a dv. a încercat să ponegrească bunul renume al fiicei mele.
Îmi cer scuze pentru neplăcerea
cauzată de acest incident lui Prissy şi familiei dv.
Neplăcere?
Fiica mea e îndurerată.
La fel şi eu.
Această gravă jignire nu va fi uitată de nimeni curând.
Ne pare foarte rău.
Sunt sigură că Anne nu a vrut să jignească.
- De unde ştiţi? - Poftim?
Ştiţi ceva despre ea?
Nu ne-aţi făcut o favoare aducând fetişcana asta şleampătă aici.
- Poftim? - Cred că m-aţi auzit foarte bine.
Ascultaţi aici!
Puteţi să o învinuiţi pe Anne pentru ce a spus...
Cu siguranţă pot să o fac.
Dar nu o puteţi învinovăţi pentru situaţiile la care a asistat.
Nu e vina ei.
Copila aceasta a îndurat mai mult decât ne imaginăm.
Păcat că nu e şi compasiunea inclusă în conceptul de educaţie modernă.
Dar poate o veţi găsi duminică, la biserică.
Să-I mulţumim Domnului că biata Anne şi-a găsit, în sfârşit, un refugiu.
Eu Îi voi mulţumi.
O zi bună!
- Aţi mers la şcoală, dle Cuthbert? - O vreme.
M-am lăsat când aveam vârsta ta.
Cunoaşteţi expresia "a-mpinge cu urechea"?
"A împinge cu urechea"?
Anne mi-a spus să nu fac asta.
"Să nu împingi cu urechea"?
Pe asta cred că nu o ştiu.
Dar nu am văzut-o pe Anne egalată la cuvinte mari.
Sigur se descurcă bine la şcoală.
Pardon...
- Morcovi! - Nu vorbesc cu tine!
Tocmai ai făcut-o.
Shirley!
Vino imediat aici!
Ce comportament neobrăzat!
Asta te-au învăţat la orfelinat?
E inacceptabil!
Anne Shirley are o fire năbădăioasă.
Stai aici, în picioare!
Iar restul, gata cu şuşotelile!
Să te înveţi minte,
noi nu tolerăm asemenea comportament
aici, în societatea civilizată.
A fost vina mea.
Domnule, am tachinat-o.
Taci, Blynthe, asta nu e o scuză.
Linişte, toată lumea, înapoi la lecţia voastră!
30 minus şase, împărţit la trei...
Unde mergi?
Treci înapoi!
Shirley!
Vino înapoi!
Shirley!
Anne!
Gata, copila mea.
Ştiu.
Ştiu exact cum te simţi.
Ai fost judecată aspru.
Nu mă mai întorc la şcoală!
Niciodată!
Subtitrarea: Adela Sorescu
Sincronizarea: 4You