Nu te mai holba aşa!
Locul ăsta e uimitor!
E doar începutul, prietene!
Nu pari impresionat.
Ce vrei să fac? Să dansez?
- Au trecut doi ani. - Da, sunt fericit să fiu acasă.
Dar tu? Vei plânge când va trebui să pleci.
Trinidad îţi va merge la suflet.
Acum trebuie să ducem butoaiele la locul lor.
Ori pe mare, ori pe uscat.
Trebuie doar să îmi găsesc echilibrul.
Ai nevoie de mult mai mult.
Dacă te prinde vântul tare, te-ai dus.
Nu sunt aşa slăbănog.
Îţi găsesc eu un medicament bun de-al nostru.
Când eram mic, veneam zilnic aici.
Nu ştiam că există un asemenea loc.
Nu te-ai gândit că vei ajunge aşa de departe de...
Cum se numea?
- Avonlea. - Făceam cumpărături pentru mama aici.
Gătea doar cu ingrediente proaspete, nu era nimic vechi în bucătăria ei.
Aceste mirosuri îmi provoacă foame.
Aveaţi bunătăţi pe insula Prinţului Edward?
- Mie îmi plac cartofii. - Fii serios! Cartofii?
Spune-mi despre ceva delicios.
Dna Kincannon ne servea crabi din când în când.
Aşa mai zic şi eu!
Cum îi prepara?
Îi fierbea, cred. Cu sare.
Asta e tot?
Crabi cu... sare?
Ce nu ţi se pare în regulă?
Nimic. Crabul e bun dacă îl prepari bine.
Mama făcea callaloo. Era mâncare de duminică.
Fierbea nişte frunze de colocazie în lapte de cocos,
apoi punea ceapă, usturoi, bame, o coadă de porc şi crabul.
Şi un ardei pimiento întreg, apoi o lăsa să fiarbă.
Nu cred că am mâncat ardei iute.
Serios? Corpul tău micuţ ar lua-o razna!
Cred că m-aş descurca.
Mami mă chema mereu să gust.
Îmi dădeam capul pe spate şi ea îmi băga lingura în gură.
Parcă simt şi acum gustul,
cum îmi aluneca pe gât ca un medicament picant.
Sună delicios.
Aşa era.
Dar gustam doar puţin. Apoi, servea familia.
Mie îmi dădea resturile.
De ce nu mâncai cu familia?
Nu era familia mea.
A cui familie era?
A albilor pentru care lucra mama.
- Mă simt prost. Scuze. - Nu trebuie.
Primeam mai multă aromă dintr-o lingură, duminica,
decât ai gustat tu toată viaţa, din câte se pare.
Crab cu ingredientul secret... sare.
Ce frumuseţe!
Am călărit o iapă ca ea.
- Haide, Bash. E prietenoasă. - Mă tem de cai.
Băiete!
Dacă tot dai târcoale calului meu, du-te la grajd şi adu-i de mâncare.
- Vrei ciubuc înainte să termini? - Sunt un om liber, nu sclav.
Din 1834. Sigur găsiţi un ajutor în hotel.
Ce aiurea! A presupus că eşti servitor.
Aşa stau lucrurile.
Dacă am plânge de fiecare dată, tot Trinidadul s-ar inunda.
Să mergem într-un loc mai prietenos. Tot ai nevoie de un medicament.
UN CIMITIR PENTRU SPERANŢE ÎNGROPATE
JURI SĂ-MI FII PRIETENĂ PE VECIE?
E NEVOIE DE CUVINTE MARI CA SĂ EXPRIMI IDEI MĂREŢE
SĂ DORMI ÎNTR-UN COPAC SUB CLAR DE LUNĂ
Bună dimineaţa! Bine că te-ai trezit!
Nu am închis un ochi azi-noapte.
Când te gândeşti că mergeam pe aur în Avonlea!
Îţi înţeleg dilema.
Suntem cu toţii recunoscători şi încântaţi.
A fost grozav să citesc despre aur, dar ar fi şi mai bine
dacă l-aş putea vedea.
Chestia asta nu e pentru copii.
Dar tu nu eşti o simplă fată.
Uite!
Spectaculos!
Nu sunt...
Ce...
E aur, nu?
Lasă-ţi ochii să se acomodeze.
Nu te grăbi. Poate ţi se va părea mai frumos decât ţi-ai imaginat.
Vezi bucăţelele strălucitoare, printre cele roşii?
- Eu de ce nu îl văd? - Nu e vina ta, micuţo.
E a mea, îmi cer scuze. Nu ai ochi de expert, asta e.
Te rog, nu mă lăsa baltă.
Da! Uite-l!
Ai dreptate, Nate. Aurul e extraordinar.
Dră Marilla, străluceşti ca un bănuţ în dimineaţa asta!
Dle Dunlop, pâinea prăjită miroase grozav azi!
Scorţişoară, draga mea. Sărbătorim!
Orice dimineaţă în care suntem vii trebuie sărbătorită.
Chiar aşa, dră Marilla.
Sunt de acord cu dl Dunlop. Dă mai departe pâinea de sărbătoare!
Matthew, aş vrea să fac calculele în locul tău.
Îţi fac acest serviciu. Să ne asigurăm că procedăm bine.
Nu se va face nicio testare.
Nu încă, cel puţin.
Eu şi Matthew nu ne-am decis.
Dar trebuie! Am putea fi una dintre cele mai bogate familii!
- Matthew nu ar trebui să lucreze. - E scump, Anne.
Am lucrat din greu pentru banii de pe recoltă.
Matthew, dră Marilla, cred că e bine să fiţi precauţi.
Aurul nu e garantat, există şi un risc.
Anne, e timpul să primeşti o nouă tăbliţă.
Mulţumesc, Matthew.
Nu am vrut să cer, deşi am rupt-o apărându-mă.
- Pare o poveste interesantă. - Dar nu are timp să o spună.
Poţi lua o plăcuţă nouă de la magazin, după şcoală.
Mănâncă şi fugi!
Copiii ăştia!
Atât de preţioşi, atât de costisitori!
De ce nu i-ai spus adevărul?
M-am gândit că va fi uşor să observ aurul. Mă crede copil.
"Micuţo!"
Nu te poţi aştepta să-i fii egală, Anne.
E adult şi om de ştiinţă.
Dar totul stă în învăţătură. Deja te-ai dovedit bună la asta.
Dar ai alte talente. Mai ştii când era bolnavă Minnie May?
I-ai pus ceapă pe tălpi să îi scadă febra.
Era un leac băbesc.
E nevoie de imaginaţie să crezi în aşa ceva.
Imaginaţia ta e un dar, Anne. Ceva ce nu poate fi învăţat.
La ce bun că am imaginaţie dacă nu văd ce e sub ochii mei?
Creanga arată ca o mână de schelet.
Un schelet malefic ce trăieşte într-o pădure bântuită
şi se hrăneşte cu vieţile celor nevinovaţi.
Anne, e oribil!
De ce vin spre noi acum?
Vor să ne facă rău?
Fantome purtate de vânt, ca o ameninţare. Atenţie!
- Vin spre noi! - Trebuie să fugim!
Acela e Cole? Arată diferit.
Pare foarte matur, nu ca înainte de recoltă.
Cole, aruncă-ne mingea, te rog!
Fricosule!
Da, tu!
Frumoasă aruncătură, Rembrandt!
- Vrei să te joci cu noi? - Nu. Mulţumesc.
"...răspunse Lancelot, cel mai de seamă cavaler.
Cu faţa asta, după ce am dat explicaţii,
voi apărea, regină, în Camelot,
în faţa regelui care îşi ţine cuvântul..."
Cred că poemul e scandalos.
- Ar trebui pedepsiţi. - Josie?
Guinevere e măritată cu regele, nu cu Lancelot.
Dle Phillips, nu puteţi sări până la partea
în care dragostea pură a lui Elaine se schimbă în mod tragic?
Nu.
Nu mă mai întrerupeţi!
"Da, spuse regina.
Un copil cinstit, fără dibăcia de a conduce ţara, m-a pierdut..."
Cole?
Ce ai acolo?
Cole!
Scuze, dle Phillips.
- O să curăţ tot. - Desenezi?
În timp ce eu îmi dedic viaţa educaţiei voastre?
La tablă!
Acum!
NU VOI MAI DESENA ÎN CLASĂ
Îţi place să desenezi?
Desenează asta!
Să fie lizibil!
Înapoi la lectură!
"Da, spuse regina.
Un copil cinstit fără dibăcia de a conduce
dacă nu m-ar fi pierdut..."
NU VOI MAI DESENA ÎN CLASĂ
Mai puţine înflorituri. Trebuie să îţi încapă 50.
Îmi e dor de atât de multe lucruri din locul ăsta.
Alte lucruri nu-mi lipsesc deloc.
Cât?
Cât ai?
Nu are nimic. Niciun bănuţ.
Ţi-am spus, e doar o scurtătură.
De ce mă plimbi printre atâtea tentaţii?
Abţine-te, fermierule!
Ce spui de asta? Gustăm?
Nu mânca aia!
Bash, mi-e foame şi arată bine!
Desigur. Localnicii gătesc bine.
Mai ales resturile altora.
Dar trebuie să guşti mâncare adevărată.
Ce spui să mă întorc, să am cu ce o compara?
Răbdare, băiete! Nu plânge!
Ia asta deocamdată.
E un mango. Pregăteşte-te pentru o experienţă.
E bun? Nu înghiţi coaja. Scuipă!
Dacă nu mă omoară, de ce să o irosesc?
Ai renunţat la asta pentru a lucra pe vas?
Dacă aş fi avut de ales...
- Bună, mamă! - Sebastian!
Încerci cumva să mă omori?
Te-a văzut cineva?
Vino!
Haide!
Cine e băiatul ăsta care arată ca un cocoş ud?
Ce nume ţi s-a dat la botez?
Gilbert Blythe, doamnă.
Ia te uită!
Cred că eşti primul care îmi spune doamnă.
- De unde eşti? - De pe Insula Prinţului Edward, Canada.
Nu ţi se dă de mâncare pe vas, Gibert Blythe?
Sebastian mi-a promis cel mai bun medicament din Trinidad.
Înţeleg.
"Sebastian" sună mult mai elegant decât "Bash".
Linişte!
Tocmai am făcut-o.
Am presimţit eu că-mi văd singurul fecior curând.
Hazel!
- Fură? - Nu, doux doux.
Îţi aminteşti, Iisus spunea că trebuie să ajutăm oamenii.
Le e foame.
Gata, v-am dat de mâncare.
- Putem veni şi mâine. - Nu. Destul cu mila!
Dacă mai veniţi, daţi de necaz.
Hai, doux doux!
Ce e asta?
O crenguţă de cimbru. Pentru aromă.
Şi asta?
O găluşcă de mălai.
Uimitor!
Dacă aşa arată un medicament,
aş vrea să fiu bolnav în fiecare zi.
Mă bucur să văd că preţuieşti rodul muncii sclavilor.
Credeam că aici sclavia a luat sfârşit acum 50 de ani.
Familia mea nu a părăsit plantaţia.
Nici bunica, nici mama.
Ea le-a crescut copiii.
Abia o cunosc.
Merci!
Dle Cuthbert...
Mina de aur e urâtă?
Ar putea fi.
Unde o s-o faceţi?
Încă nu ne-am hotărât.
Nu trebuia să-l laşi să meargă pe vas, Anne.
Dacă Gilbert cade în apă şi se îneacă, e vina ta.
Ar veni repede acasă dacă ar şti că e aur la ferma lui.
Anne îi scrie o scrisoare, nu?
Pare atât de singur!
E mai mult trist şi arătos decât singuratic.
Lui Josie îi place de Cole.
Ba nu, observam şi eu...
Nu există băiat mai trist şi mai frumos decât Gilbert Blythe.
Ştiu prin ce trece.
Desenul tău a fost minunat. A readus Camelotul la viaţă.
În plus, Billy Andrews e un barbar.
Am fursecuri cu căpşuni. Putem sta cu tine?
Nu veniţi, fetelor?
Diana are fursecuri cu căpşuni.
Regret, Josie, dar căpşunile sunt preferatele mele.
Mulţumesc.
- Vrei un fursec? E cu căpşuni! - Aş dori, desigur!
Da, Prissy, mi-ar face plăcere să iau prânzul cu fetele mai mari.
- Ce bine arată! - Ţi-ai amintit să pui zahăr acum?
...Â-Ţ-Ă. Mâţă.
Dle Cuthbert, uitaţi.
Scriu în engleză.
J'ai fini. Scuze!
Mă ocup de fân acum.
Nu există fantome.
Nu există fantome!
Am supravieţuit unei experienţe foarte înfricoşătoare.
Cred că un blestem diabolic a căzut peste Avonlea.
Pătrunde în fiecare crăpătură.
În fiecare copac, în fiecare floare.
Toate spiritele se agită.
Sunt aproape sigură că am văzut fantoma Doamnei în alb la pârâu.
- Ce vrea? - Pe noi!
Nu-ţi vine să mori de frică?
Nu e adevărat, Ruby!
Nu-i aşa, Anne?
Mersi, Ruby. Lacrimile tale sunt cel mai mare compliment.
Îmi numesc povestea "Valea bântuită: o poveste înspăimântătoare".
Ştii cât îţi admir imaginaţia, dar mi-am amintit că sunt aşteptată.
Merg şi eu acasă, se face întuneric.
Dar nu aţi auzit încă finalul.
Nu m-am gândit la asta, dar promite să fie sinistru.
Poate mâine, în drum spre şcoală.
Cu puţin înainte de amurg.
Pa!
Ai grijă în drum spre casă!
"Vâlceaua bântuită", de Anne Shirley-Cuthbert.
"Fetiţa...
simţi forţa întunericului
chiar în spatele copacilor."
Te rog, nu mă ucide!
Salut!
Tocmai am avut o întâlnire încântătoare cu o creatură a pădurii.
Ce s-a întâmplat?
Strămătuşa Beatrice.
A murit.
Dle Dunlop!
Moştenirea e considerabilă,
dar asta nu mă alină.
Eram deja orfan ca tine, Anne, dar acum...
Sunt cu adevărat singur.
Nu eşti singur.
Mă ai pe mine, sora ta, ai uitat?
Eşti o fată dulce, Anne.
Mătuşa Bea şi-a dorit mereu să am o familie frumoasă.
Poate că mătuşa ta va fi o fantomă încântătoare.
Crezi în fantome?
Ce întrebare interesantă!
Ar trebui să cred?
Scriu o poveste numită "Vâlceaua bântuită".
Şi e cu o fantomă. E frumoasă.
Mor de frică, dar e de datoria mea, ca scriitor, să o termin.
Mătuşii Bea îi plăceau poveştile înfricoşătoare.
Ai un instrument cu care să îţi realizezi capodopera?
Prefer peniţa în locul creionului.
Un autor ar trebui să aibă cel mai rafinat instrument de scris.
Mi-ar plăcea să îţi ofer ăsta.
Îl voi preţui pe veci. Mulţumesc!
Bună seara tuturor!
Ziua mea a fost foarte productivă.
Am petrecut mult timp povestind cu William.
- Cu cine? - Cu dl Barry.
William spune că mulţi sunt sceptici în privinţa aurului.
- Chiar şi după întâlnirea de la primărie. - Era de aşteptat.
E ceva neobişnuit.
M-am gândit cu William că ar trebui să fie o adunare mai puţin formală
în care cei din Avonlea să poată discuta.
Ce idee bună!
Familia Barry va da o petrecere pentru toţi cei interesaţi.
Foarte stilată!
Marilla, trebuie să mergi cu Matthew.
- Pare o treabă frivolă. - Poate.
Vă poate ajuta să luaţi o decizie într-un sens sau altul.
Facem şi prăjituri cu lămâie, cu stafide şi fursecuri.
Avem nevoie de ceva festiv. Ceva impresionant.
Aş vrea să fi ştiut din timp.
- Plăcintă Nesselrode? - Poftim?
- Nu accept romul în casa asta! - Doar pentru aromă, doamnă.
Eliza, am mai invitat câţiva oaspeţi.
Te rog să ţii cont când găteşti.
Câţi, mai exact? Nu spiriduşii fac prăjiturile!
Va trebui să mă ocup de Thomas Lynde,
să nu mănânce toate dulciurile.
Ce s-a întâmplat la picnicul de la biserică a fost... neplăcut.
Vezi ce poţi face să previi asta.
Vă rog, luaţi-mă cu voi!
Eşti destul de mare să stai singură acasă.
- Nu te temi de întuneric, nu? - Nu prea.
Erai bine când ne-am întors de la întâlnirea de la primărie.
Cred că ai scris un final uimitor pentru povestea ta.
Copacii schelet au prins fata şi au dus-o la regina fantomelor.
Fantome? Prostii! Vei sta aici şi nu se va întâmpla nimic.
O să te înveţe să nu-ţi mai închipui monştri în casa asta.
Mă tem că aurul ăsta
ar putea aduce lăcomia în orăşelul nostru mic.
A făcut toată parohia să fie mai generoasă.
E vorba despre 150 de dolari.
O sumă destul de mare.
Bani strânşi din multe slujbe de duminică.
Şi ce primeşte filantropul
dacă îşi scuteşte vecinii de povara financiară
de a-şi plăti singuri testarea?
O mică parte din aurul vecinului.
Acest gest altruist ar putea inspira biserica
să îndemne şi alţi credincioşi să profite de oferta dumitale.
E o înţelegere corectă, domnilor.
Nu putem lăsa această frivolitate să se risipească, dră Marilla.
Ai putea încerca măcar să te distrezi.
Un pahar de frivolitate?
Nu, nu.
Ţi-ai schimbat coafura?
Nathaniel, putem vorbi puţin?
Cu ce te pot ajuta?
E foarte atractiv Nate al tău.
Nu e al meu!
Voiam să spun că face parte din familie, practic.
Arăţi minunat în seara asta, Marilla.
Îţi stă bine cu părul aranjat aşa.
Dragă... Gilbert,
Ce mai...
Dragă... Gilbert...
Picioarele noastre pot merge
Departe, departe
Văzând peisaje frumoase
În locuri luminoase...
Străluceşti ca un bănuţ în seara asta!
Mulţumesc.
- Îţi place petrecerea? - E minunată.
- Mă bucur să aud asta. - Da.
Inima poate rătăci
Şi o vreme...
Rachel se distrează bine.
E frumoasa balului.
Şi nu mai zâmbim
Când de iubiţi ne amintim
Prietenii pe care-i iubim
Prietenii pe care îi iubim...
Mă bucur să pot ajuta.
Când de iubiţi ne amintim
Prietenii pe care-i iubim
La trăsăturile lor ne gândim...
Diana va fi departe când va termina şcoala.
Omul ăsta nu are deloc simţul limitei?
Voi întoarce lucrurile în favoarea mea.
Thomas, te distrezi?
Afacerea cu aurul...
e încântătoare şi îngrijorătoare.
Ai vrea să te gândeşti...
Thomas, nu bate palma cu William înainte să auzi oferta mea.
Thomas, fiind vecinul tău apropiat
atât geografic, cât şi ca prieten,
aş dori să îţi finanţez eu testarea solului
dacă nu ai banii acum
pentru o mică parte din aurul tău.
E aceeaşi ofertă, doar că îţi cer mai puţin.
Nu caut profit, vreau doar să îţi uşurez povara financiară.
Domnilor, vă mulţumesc pentru oferte.
O să discut cu soţia mea.
Nu aş putea lua singur o asemenea decizie.
Şi nu mai zâmbim
Când de iubiţi ne amintim
Prietenii pe care-i iubim...
Şi pentru strălucita mea pianistă.
Bravo, dragă!
Mulţumesc, oameni buni!
Am veşti pentru voi.
A răsărit soarele pentru mine. Am moştenit de curând nişte bani.
Planul meu e să cumpăr pământ în Avonlea în primul rând.
În al doilea rând, vreau să îmi testez solul.
Casa ta e plină de lucruri aproape la fel de frumoase ca tine.
Să fie oare acesta bocetul a două ramuri ce se ating
sau plânsetul creaturilor nepământene cărora le-am dat viaţă?
Dacă e aur, vom avea bani ca să avem grijă de Anne.
Ar trebui să ne gândim la asta.
Nu ştiu.
Şi dacă plătesc eu 150 de dolari din moştenirea mea?
Măcar atât pot să fac pentru a vă mulţumi vouă şi lui Anne
căci m-aţi primit nu numai în casa, ci şi în viaţa voastră.
Nu am putea...
Despre ce vorbiţi?
Dl Dunlop tocmai s-a oferit să plătească testarea noastră.
Sunt mulţi bani, dle Dunlop.
Nu e momentul să luăm o asemenea decizie.
Să mergem la Anne, înainte să aibă o cădere nervoasă.
- Să nu o mai încurajaţi. - E foarte talentată Anne a noastră.
Transmit eu salutări familiei Barry.
Pun hamurile pe cal.
O moştenire? Cumperi teren?
- Ce naiba faci? - Am pus paie pe foc.
Ai exagerat. Mergi prea departe.
Nu se ştie, poate că Dunlop chiar se stabileşte aici.
Dunlop e un filfizon
cu creier întunecat de prăjituri şi de o ştrengăriţă roşcată!
Jonesey a ucis cinci bărbaţi care au trişat la cărţi
şi pe altul doar pentru că i-a murdărit ghetele. Looney, te-ai integra.
Vrei să te iei de mine? Te-am cărat în spate cinci ani!
Anne, eşti bine?
Am avut un vis groaznic.
Suntem în pericol, Marilla.
Draga mea!
Totul e în capul tău, Anne.
Într-o zi vei regreta că dai frâu liber imaginaţiei.
Nu, Marilla.
Aş vrea să fi avut mai mult de oferit.
Şederea la orfelinat ar fi fost mai suportabilă
dacă mi te-aş fi imaginat pe tine şi pe Matthew la Green Gables
când îmi imaginam căminul perfect.
Încearcă să îţi aminteşti ce e real şi bun, Anne.
Odihneşte-te acum.
Las lampa să ardă dacă promiţi să nu o atingi.
Îţi vine să crezi că Harmon Andrews se întrece cu mine?
Imaginează-ţi! În casa mea, la petrecerea mea!
A fost un succes?
Petrecerea ta?
Ai realizat numărul de investiţii, aşa cum ţi-ai propus?
A fost un triumf.
A fost foarte frumos. L-am lăsat pe Andrews în urmă.
Câte testări vei plăti?
Vorbeşti ca mătuşa Josephine.
Nu ea ne dirijează finanţele, şi nici tu.
Nu îţi cer să-mi arăţi registrul,
dar sunt soţia ta.
Thomas Lynde nu ia niciodată decizii fără să discute cu Rachel.
Nu e prea demn, nu crezi?
Şi dacă afacerea va fi un eşec?
Diana şi Minnie May trebuie să îşi continue studiile.
- Neapărat! - Calmează-te, dragă.
Fetele vor face studii, nu te teme.
Ştii cât mi-ar plăcea să mă întorc acasă.
N-aş suporta să nu mai văd Londra niciodată.
Putem petrece iarna în Spania.
Tu şi fetele veţi primi tot ce vă doreşte inima.
Lasă totul în seama mea!
Pentru Dumnezeu, Matthew!
Scuze.
Nu am vrut să te sperii.
Se pare că imaginaţia întunecată a lui Anne e contagioasă.
Ce e?
Abia am plătit datoria la bancă.
150 de dolari. Nu ştiu, mi se pare mult.
Oferta dlui Dunlop e generoasă, dar nu mi se pare corect.
Să facem săpături la Green Gables?
Ar putea să fie aur...
Şi dacă e aşa, rămâne acolo.
Dar vreau să îi lăsăm lui Anne o fermă.
Una întreagă.
Poate căuta aur după moartea noastră...
dacă asta va fi decizia ei.
Sunt complet de acord.
Anne?
Matthew, tu eşti?
Am crezut că mi-a venit sfârşitul.
Cred că e timpul să te culci.
Eşti în siguranţă aici.
Promit!
Bash, vrei să discutăm?
Bash?
Ştiu că nu dormi, ai ochii deschişi.
Sebastian?
Numele tău de botez e Sebastian?
Ar trebui să fii proprietarul vasului.
Credeam că Bash vrea să spună că îţi place să fii dur.
E bine de ştiut.
Mi-ai stricat reputaţia. Ţi-aş putea trage o bătaie...
Era o fată în Avonlea.
Anne.
O dată i-am spus "Morcoveaţă" şi ea mi-a tras una.
- Pe bună dreptate. - E roşcată.
Temperament vulcanic.
- Trebuia să-ţi facă mai mult de atât. - Mă întreb dacă o s-o mai văd.
Cât vrei să stai pe vas?
Nu ştiu.
Vreau să merg încotro mă duce spiritul.
Aşa spunea tata.
Simt că voi sparge veşnic cărbune.
Ca pistoanele motorului. Merg, merg şi nu ajung nicăieri.
Sunt blocat aici.
Eu mă simţeam blocat în Avonlea.
Dacă mă întorc acasă, s-ar putea să nu mai pot pleca.
Băiete. Tu zici că aia e o problemă?
Unii dintre noi nu au casă.
Bună dimineaţa, Jerry!
Bonjur!
DRAGĂ GILBERT, SPER CA SCRISOAREA MEA...
Dragă...
Nu!
Subtitrare: Retail