Ţine pasul!
Da, măicuţă.
Când vine dl Avery,
nu mai sta ca o momâie. Grăbeşte-te în întâmpinarea lui.
Iar tu nu mai pierde vremea pe-afară,
mirosind aerul ca un animal.
Aruncă gunoiul şi întoarce-te.
Da, măicuţă.
Se pare că lăptarul nostru întârzie.
Ciudat.
De obicei, dl Avery e foarte punctual.
Iar punctualitatea este o virtute.
Dă-i drumul.
Dumnezeule, eşti prost?
Sălbatic şi neglijent! Adu mătura!
Hannah, grăbeşte-te!
Hannah?
Hannah!
Avem un fugar?
O fată. De vreo 12 ani.
Fiţi pe pace. Nu va ajunge departe.
Linişte!
Stângăcia denotă lipsă de grijă.
Să nu uiţi asta.
Mergeţi!
Bună ziua, măicuţă.
Ho!
Linişteşte-te, dragule.
Vai de mine!
Ce vânzoleală!
Voi fi rapid ca un iepuraş, ca să plec degrabă.
Mă tem că nu putem returna sticlele,
din cauza lui.
Nu face nimic.
Eu ştiu mai bine decât oricine
că degeaba plângi după laptele vărsat, nu?
Inutilule!
Treci înăuntru.
Am plecat, măicuţă.
Mergeţi!
UN CIMITIR PENTRU SPERANŢE ÎNGROPATE
JURI SĂ FIM PRIETENE PE VECIE?
E NEVOIE DE CUVINTE MARI CA SĂ EXPRIMI IDEI MĂREŢE
SĂ DORMI ÎNTR-UN COPAC SUB CLAR DE LUNĂ
Bună dimineaţa şi la revedere!
Azi îmi iau mic-dejunul pe fugă.
Ce te face să te grăbeşti aşa?
Am treabă la ziar.
Marşul nostru a fost înviorător şi acum sunt un stâlp al comunităţii.
Pa!
- Ai ajuns prea devreme. - Şi tu la fel.
Dacă mă gândesc mai bine,
mi-am uitat panglica de păr. Sau am pierdut-o.
E un vultur acela?
Mă duc să o caut.
Du-te tu înainte!
Sfinţi din ceruri!
Cum s-a...
Clopot.
Sobă.
- Nu! - Charlie, ce s-a întâmplat?
Tiparniţa nu e.
O tiparniţă nu pleacă de una singură.
A ars din temelii.
Nu mai e nimic.
- Doamne, nu pot să cred! - Şcoala noastră a dispărut!
Soba nu era aprinsă.
N-au fost fulgere.
- Ce... - Întreabă-i pe hoţii tiparniţei...
...care nu e aici.
- Cum "nu e aici"? - Ce?
- Luată? - Cineva a făcut asta?
- Dinadins? - Eu pot s-o cred.
- Cine ar... - Cei cărora ne-am împotrivit.
Nu pot scăpa! Trebuie să facem ceva.
Am făcut ceva. Acesta e rezultatul.
Acum, nu mai avem nimic.
E doar vina mea!
Nu e vina lui Anne!
Nici a voastră.
E vina unor minţi înguste.
Nu ştim exact ce s-a întâmplat. Poate nici nu vom afla.
Dar nu putem lăsa asta să ne doboare sau să ne amuţească.
Da, este un act josnic şi laş,
dar e dovada că acţiunea noastră a avut un impact.
Bravo vouă!
Acum e momentul
să vă concentraţi pe viitorul vostru şi pe examenele de la Queen's,
nu pe acest act de laşitate.
- Dnă Lynde! - Anne?
Anne?
Cum ai putut lăsa să se întâmple asta?
- Despre ce... - Nu ne puteţi doborî.
Dacă ne ardeţi şcoala, ne vom ridica.
Vom folosi frica voastră drept combustibil.
- Să vă ardem şcoala? - Să vă ardă şcoala?
Şcoala noastră e cenuşă! Precum şi tot ce era în ea,
în afară de porţiunile metalice. Încă mai sunt clopotul, soba.
În mod bizar, tiparniţa nu e acolo.
Nu ştiai.
Cum să fii responsabilă?
Fiindcă fac parte din consiliu.
Şi, crede-mă, ei au fost.
O simt.
Da, erau furioşi, dar nu mi-aş fi imaginat vreodată...
E de neimaginat!
E mai mult de-atât.
Felul în care vorbeau despre femei, inclusiv despre mine,
după dezastrul manifestului tău, mi-a deschis ochii, să nu zic mai mult.
Chiar crezi că a fost un dezastru?
Nu mai cred asta.
Mă bucur că ai scos la iveală asta.
Oamenii şi-au dat arama pe faţă, iar lucrurile nu vor mai fi la fel.
Vă asigur că sunt un aliat valoros.
Lăsaţi totul în seama mea.
- Şi cele de aici? - Da, toate merg la Prince Edward.
După 30 de zile în larg, e o uşurare să revin pe pământ.
Dar n-am mai văzut nimic precum New Yorkul.
Statuia Libertăţii e ceva deosebit!
Când te-am întrebat cum ai călătorit...
Mă întrebai dacă s-au uitat toţi la mine, pe vapoare şi în trenuri?
Ai fi crezut că nu le mai observ, de cât timp am de-a face cu albii.
De cât timp? O sută de ani?
Oi avea eu 100 de ani, dar nu-s bătrână.
Încă o să te usture dacă te plesnesc.
Nu credeam că vei veni.
De ce ai făcut-o?
Fiindcă ţi-a murit soţia şi copilul are nevoie de îngrijire.
Cât mai avem?
Am călătorit dintr-un capăt în altul al lumii.
Nu-mi spune că mai durează.
Nu mai e mult.
Vă pot oferi măcar de băut, dacă altceva nu.
E exasperant!
Biata dră Stacy. Şi bieţii de noi.
- Învăţăm cu toţii aici, înghesuiţi... - Mersi.
...din cauza lor!
- Mă întreb dacă dna Lynde... - Mulţumesc.
- ...îi va trage la răspundere. - Dacă nici ea nu poate...
A fost palpitant să văd cum s-a schimbat dna Lynde.
Pun pariu că da.
Îmi poţi împrumuta stiloul?
Ne-am apărat poziţia şi am reuşit ceva.
În ciuda repercusiunilor.
Poate din cauza lor.
Şcoala e scrum şi e îngrozitor.
Nu-mi mai spuneţi!
Dar e ciudat.
Acum am senzaţia că lumea poate fi schimbată.
Oriunde m-ar duce viaţa,
acum ştiu că trebuie să fiu un ghimpe neobosit
în coasta celor care refuză să schimbe starea de fapt.
Evident că trebuie.
Iar eu ştiu ce nu trebuie să fiu.
Un doctor de la ţară, care doar comunică sentinţe de moarte.
Încă nu cunoaştem atâtea lucruri!
Eu cred că putem însănătoşi oamenii, că-i putem salva.
Doar că încă nu ştim cum.
Aş da orice să fiu acolo când aflăm.
Te duci la Sorbona?
M-ai putea întreba şi dacă zbor.
Dar, într-o zi...
o voi face.
Sunt ca nişte copii răi care au furat o cutie de chibrituri de la părinţi.
Eu ştiu.
De câte ori nu ne-a dat Thomas jr. foc la şopron?
Şi avea 11 ani.
Dacă ţi-ai canaliza furia şi pe măturat...
Urâte suflete!
Şi-mi imaginez că nu vor fi consecinţe. Nimeni n-a văzut nimic.
Nu vor nega totul până când se uită tărăşenia?
Aşa vor face.
Dar, pentru a-ţi învinge duşmanul, nu trebuie mai întâi să ştii ce plan are?
Dumnezeule!
Sebastian!
Ne pare teribil de rău!
Am vrut să lucească casa până când voi...
De dimineaţă a fost mare zarvă în oraş,
dar asta nu scuză faptul că mama ta... Bună ziua.
...să vină într-o casă dezordonată.
Vai de mine, ce zi!
Bine aţi venit! Ne bucurăm să vă cunoaştem.
Cărui diavol ţi-ai vândut sufletul de ai două menajere albe
care se spetesc să nu te supere?
Niciunui diavol.
Hazel Lacroix, ţi le prezint pe dra Marilla Cuthbert şi dna Rachel Lynde.
Fac parte din familie. Gătesc, fac curat, mă ajută cu Delphine.
Fetiţă scumpă!
A venit bunica.
Nu te prosti. Poţi să-mi spui Hazel.
Da.
Spune-i să se concentreze, Anne. Mâine sunt examenele
şi ea doar face inimioare din formele geometrice.
Cine spune că e mai puţin respectabil să fii romantic decât să fii sârguincios?
Întrebaţi-l pe Gilbert. El învaţă mult şi e şi romantic.
Dar nu-i vorba de romantism, noi...
Nu cu tine, Anne, cu Winifred.
- Cum ai cunoscut-o? - De când îi faci curte?
Era cu părinţii ei la târg. Trebuie să fie ceva serios.
Aşa o fi, mai ales cu o fată atât de frumoasă. Nu, Anne?
- Foarte frumoasă. - Când te vezi cu ea?
Mâine mă duc în Charlottetown, la examene,
apoi pot lua masa cu ea şi cu părinţii ei.
Masa cu părinţii, zici?
Noi mergem la ruine după examene.
- E secret. - Să vii şi tu.
Şi adu-ţi şi logodnica.
Diana. Bună!
Mă bucur să te văd.
Nu ne mai putem vedea.
Suntem incompatibili. Relaţia noastră n-are sens.
N-a avut niciodată.
- Nu-s destul de bun pentru tine? - Nu, doar că...
- Venim din lumi diferite. - Şi nu-s destul de bun.
- Mă duc la Paris şi... - Oricum plecai.
Am fost mereu incompatibili, cum spui tu.
- Ce s-a schimbat? - Nimic, doar că...
Doar că i-ai spus lui Anne. Credeam că păstrăm secretul...
Pentru că nu-s destul de bun pentru tine.
Nu mai spune asta!
Eşti nepoliticos
şi agresiv, iar eu nu accept asta.
Poftim, ia-le.
FRANKENSTEIN
Evident că ne bucurăm să te vedem, mătuşă, suntem doar...
- Surprinşi. - Ce frumos!
Unde o fi Diana?
Salutări, draga mea.
Mătuşă Josephine! Ce surpriză minunată!
Tatăl tău nu e de acord.
Trebuia să-i vezi figura. Merita biletul de intrare.
Ce te aduce în Avonlea?
Tu.
Mâine sunt examenele de admitere la Queen's.
Dă-le. Oferă-ţi această opţiune.
Nu te osândi singură la ideea altcuiva despre cine ar trebui să fii.
- Nu am studiat. - Eşti inteligentă.
- Poţi s-o faci. - Nu merg la Queen's.
- Merg la şcoala de bune maniere. - Aiureli!
Vremurile s-au schimbat. Mergi la colegiu. Învaţă...
- Voi învăţa. - Cum să te măriţi?
Se studiază multe lucruri.
Ce rochie să porţi? Care zâmbet?
Tu ai potenţial, Diana.
Cere mai mult de la tine însăţi. Nu accepta ce ţi-au spus părinţii...
Nu am de ales!
Oare?
Atunci...
N-ai de ce să te temi.
Eşti frumoasă şi Parisul te va adora.
Nu vei fi prea interesantă, dar vei reuşi.
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa, domnule!
- Miroase minunat aici! - Mulţumesc, domnule.
Nu ştiam unde şedeţi.
Vă pare în regulă? Vă mai aduc altceva, dle Blythe?
Nu.
Mulţumesc. Gilbert, te rog!
Şi arată perfect.
S-a aranjat bine unchiul Gilby pentru examenul de azi, iepuraş?
Bună dimineaţa, Deli!
- Au! - Şezi.
Dlui Blythe nu-i trebuie bebeluşul pe cap când stă la masă.
- E bun la gust, dle Blythe? - Spune-mi Gilbert.
Şi e delicios.
Sigur ai unde să vâri toată mâncarea, dle Blythe?
Partea bună e că te vei îngrăşa
- ...cât e mama aici. - Sebastian!
N-a vorbit serios.
Arătaţi ca un tânăr foarte puternic.
Ar trebui să construiţi un gard.
Aşchiile alea de braţe se rup şi când ridici un creion.
Ai înnebunit, copile? Aşa îi vorbeşti omului?
- Omului? - Da.
- Îmi e... - Da, partener egal!
Nu fi prost! Ai un copil.
Dacă te porţi aşa şi te culci pe-o ureche, o să se întoarcă împotriva ta.
- Nu te-a învăţat nimeni să-ţi ştii locul? - Învăţat?
Ar fi fost treaba ta, dacă rămâneai pe aici.
O să ies puţin la aer.
Aria dreptunghiului: baza ori înălţimea.
Aria triunghiului e baza ori înălţimea împărţit la doi.
- Aria cercului e pi ori pătratul razei... - Ai emoţii?
Am emoţii,
abia aştept şi, în ciuda unui an de pregătire, sunt uimită.
Chiar urmează să-mi dau examenele de admitere la colegiu.
Parcă visez!
Eşti cât se poate de inteligentă.
La ce oră ziceai că începe examenul?
Succes!
Cum toţi prietenii mei sunt ocupaţi azi,
le voi ajuta pe doamnele de la CCMP să adune hrană pentru nevoiaşi.
Eu ştiam despre asta?
Sigur ţi-am spus.
Mor. Nu pot respira.
Îmi bate inima prea repede.
Dacă îmi explodează? De ce nu e Gilbert aici?
Ai emoţii, probabil. Ocupă-ţi mintea cu ceva.
Insula a devenit colonie britanică în 1769.
S-a alăturat Canadei pe 1 iulie 1872.
1873.
Gânduri fericite. Hai, că poţi!
Diana!
- Ce cauţi aici? - Dau examenele.
- Şi Parisul? - Vă spun mai târziu.
- Explicaţi-mi repede subiectele. - 11 ori 11 face 121...
12 ori 12 face 144...
Îl calmează repetarea.
Examinatorul!
Aveţi câte o oră per subiect.
Scrieţi cu creionul sau stiloul.
Fără căutat în cărţi.
Fără fiţuici.
- Fără pauze neautorizate. - Pot împrumuta un stilou?
Şi fără vorbit!
Îmi cer scuze. Îmi puteţi împrumuta un stilou?
Pe al meu i l-am împrumutat lui Gil... unui prieten...
Începeţi!
Problema va fi să avem timp singure
cu membrii consiliului, fără preot.
Dar el e mereu al naibii de prompt!
Iertare.
Am o idee.
Egoişti! Ignoranţi!
Malefici! Înapoiaţi! Ignoranţi! Egoişti!
De modă veche!
Scuze, dră Stacy.
Iartă-mi deranjul, Sebastian.
Dar elevii dau în sfârşit examenele pentru Queen's
şi nu-mi mai pot stăpâni furia. Fie pescuiesc, fie ucid.
Cum se spune corect:
"Îmi pare rău că v-a incendiat cineva şcoala"?
M-am luptat destul cu gândirea înapoiată din acest oraş!
Acum, asta?
De ce mi-aş trăi viaţa printre oameni încremeniţi în timp?
Nu poţi primi mai rău o profesoară
decât arzându-i şcoala!
De fapt, ce le-o fi luat atâta timp?
Eu n-aş şti ce înseamnă să nu te simţi binevenit undeva.
Cine stă cu Delphine?
- Doamnele? - Mama mea.
Deci înţeleg sentimentele tale criminale.
Am reuşit!
Felicitări!
Încă trăiesc!
- Am adus băutura! - Eu prima!
Diana!
Vai...
Pe cuvântul meu, va fi o noapte sălbatică!
Acum, că ţi-ai umplut burta,
te-ai mai relaxat în privinţa examenelor?
Da.
M-am străduit cât am putut.
Să-ţi exersezi franceza pentru admiterea la Sorbona.
Da...
Şi cum se spune "ţinem pumnii"?
E momentul unei discuţii masculine.
E codul pentru "coniac şi trabuc".
Şi o lipsă clară de feminitate.
- Nu recomand. - Pe care anume?
Două din trei. Decide tu.
Fă tu onorurile, fiule.
O gură de băutură şi un trabuc merg de minune cu meditaţia pe tema viitorului.
Dacă ai sughiţat în ultima vreme,
eu sunt responsabil.
Te-am tot lăudat prietenului meu de la Sorbona.
Nu cel de pahar, cel adevărat.
M-a asigurat că, dacă ai rezultate bune la teste
şi susţinere financiară,
ai putea începe din toamnă.
Nu ştiu ce să spun. Este...
Nemaivorbind despre apartamentul nostru din al patrulea arrondissement.
Winnie îl adoră.
Parisul e locul ei preferat.
Un bărbat inteligent
cu gânduri de viitor
e foarte greu de găsit.
Cum am spus în acea zi frumoasă de la târg,
dacă fiica mea e fericită,
sunt şi eu la fel.
Deci, dacă aşteptai binecuvântarea mea, fiule,
ai primit-o.
Trimiteţi-o pe Ruby!
Hai, Ruby!
Trimiteţi-l chiar acum pe Charlie!
Daţi pe gât, nevolnicilor!
Io-ho-ho şi-o sticlă de rom!
Urmaţi-mă, prietenii mei navigatori!
Vela-n vânt, mateloţi de clasă!
De ce învaţă un pirat alfabetul atât de greoi?
De ce?
Fiindcă stă cu anii pe M mare!
Care e diferenţa dintre un pirat flămând şi unul nepriceput?
Care? Spune-ne!
Unuia îi e rău de foame, celuilalt îi e rău de mare!
Pot vorbi cu tine, te rog?
Şi apoi tatăl ei mi-a oferit totul pe tavă.
Ce ţi-a oferit pe tavă?
Sorbona, Parisul, banii pentru toate astea.
Viitorul meu, dacă mi-l doresc.
Permisiunea...
de a-i cere mâna.
Nu ştiu ce să fac.
Nu vrei să fii medic de provincie.
Sorbona este visul tău.
Winifred e simpatică şi părinţii ei vă susţin.
Nu înţeleg. Ce te reţine?
Doar... un singur lucru.
Nu ştiu ce să spun.
Ce-ar trebui eu să...
Şi acum toată lumea e... Iar tu tocmai... Şi eu sunt pirat...
Iar noi nici nu ne-am... Iar Parisul e... Şi n-ai să găseşti...
Asta ştiu sigur... Deci cum...
Nu pot...
Eu...
Noi...
Anne!
Vrem să facem un ritual de-al tău.
Trebuie să serbăm acest moment.
Haide!
Vino!
Eu plec, atunci.
Noapte bună!
Hai, Anne, nu putem s-o facem fără tine.
Anne!
Te căsătoreşti cu mine?
Te pot cere în căsătorie?
Nu. Vrei...
să-mi faci onoarea de a-mi fi soţie?
Nu-i acolo.
- Nu. - Unde poate fi?
Nu.
Orez.
Pieliţă.
Ciuma-vitelor.
Inel.
CA SĂ MĂ POŢI ÎNVINGE CORECT. GILBERT
Te pot ajuta?
Te-am auzit spunând că a venit mătuşa Jo.
- Vreau să vorbesc cu ea. - Mă vizitează mătuşa mea, da.
Îi spui drei Barry, te rog, că are un musafir?
Cred că Gilbert Blythe m-a întrebat dacă-l iubesc.
Şi cred că i-am spus să se însoare cu alta.
Îl iubeşti pe acest Gilbert Blythe?
Nu ştiu.
N-am mai iubit aşa pe cineva până acum.
Este singurul la care mă gândesc în acel mod, dar iubire?
Cum poţi şti? Şi cum pot fi destul de sigură încât să spun:
"Desigur, alege a doua opţiune", când prima îi oferă viitorul visat?
Care e prima opţiune?
O fată
al cărui tată îi oferă şansa unei vieţi pe care n-o poate avea altfel.
Este o dilemă extraordinară.
Ieri eram o copilă,
iar acum simt că mi se cere să-mi explic restul vieţii
contra cronometru. Dacă fac alegerea greşită,
fie îi stric viaţa lui, fie pe a mea.
În cărţi, personajele ştiu, pur şi simplu. Dar eu nu ating chiar acelaşi sentiment.
Oare nu-l iubesc?
Eu n-am crezut niciodată în chestiunea cu ştiutul.
Dragostea e amăgitoare.
Uneori o simţi ca pe o forţă de nerefuzat,
care te loveşte între ochi şi nu te slăbeşte.
Alteori este maleabilă, îndoielnică.
Adevărul ei stă ascuns printre obstacole externe
şi circumstanţe interne care te-au format ca persoană,
care dictează ce aştepţi de la lume
şi cum poţi accepta iubirea.
Este cel puţin complicată.
Şi, dacă mintea zbârnâie sub presiune, termene-limită şi îndoieli,
îmi imaginez că adevărul despre iubire e de-a dreptul imposibil de simţit.
Mă întreb dacă,
atunci când mintea ta se va linişti,
nu-ţi vei găsi răspunsul.
Şi dacă e prea târziu atunci?
Presupun că voi avea parte, până la urmă, de dragostea mea tragică.
Şi cărbunele intră în motor.
Cunosc mutra asta.
Înseamnă că fetiţa mea e sătulă şi gata de acţiune.
Iar cerealele se irosesc, fiindcă tatăl ei o fi bogat.
Tati a trebuit să mănânce resturile din castronul altui copil,
aşa că tu poţi mânca exact cât pofteşti.
Tati dă din gură, dar, dacă are a se plânge de copilăria lui,
poate veni direct la mine.
Şi ai grijă să nu răstoarne castronul.
Ai mânjit masa dlui Blythe!
Dle Gilbert, vă e foame azi?
Întotdeauna. Bună dimineaţa!
Şi eu?
- Termină întâi asta. - Stai.
Trebuie să-i şterg masa stăpânului.
Mai întâi, bebeluşul cel mic,
apoi mă întorc după bebeluşul cel mare.
Îmi pare rău.
Se pricepe să scoată ce-i mai rău din mine.
Va trebui să învăţaţi să vă înţelegeţi.
În curând, aţi putea rămâne doar voi şi Delphine.
- De ce mă ameninţi? - N-o fac.
Fac... o cerere în căsătorie.
Da.
Răspunsul meu e "da".
Aseară am întrebat-o pe Anne dacă consideră că avem o şansă...
Trebuie să mă ridic.
Trebuie să dansez,
fiindcă, practic, îmi spui că am câştigat.
Ştiam eu! Mereu a fost vorba de Anne!
De când i-ai primit scrisoarea, pe navă.
Am zis-o! O iubeşti.
- Am câştigat! - M-a refuzat.
Practic.
Îmi pare rău.
Cred că doare.
Dar s-au limpezit lucrurile.
Trebuia să ştiu cum stau cu Anne.
Acum, că ştiu, cred că pot fi fericit cu Winnie.
Eşti sigur?
Nu te simţi obligat doar fiindcă asta aşteaptă alţii.
- Sunt sigur. - Nu te muta în alt capăt al lumii
- ...pentru un "poate". - Sunt sigur.
- Sigur? - Bash.
Bine.
Deci pe Anne ai lăsat-o în urmă.
Iar Winifred e viitorul meu.
Şi noi tot fraţi rămânem.
Întotdeauna.
Mă bucur pentru tine.
Bună ziua, domnilor!
Iertaţi-mi întreruperea, dar sunt depăşită de situaţie.
Iertaţi-mă, Părinte,
dar am o întrebare teologică urgentă ce nu suferă amânare.
Spuneţi-o, vă rog, dră Cuthbert.
De ce li se întâmplă lucruri rele oamenilor cumsecade?
Am un răspuns îndelungat. Aţi venit la locul potrivit!
Volume întregi, dră Cuthbert.
Ei bine, domnilor,
cum vă simţiţi după ce aţi făcut?
- Nu ştiu la ce te referi. - Da.
Negare cu orice preţ, până dispare.
Răbdaţi acuzaţiile câteva zile,
până când toţi îşi văd de vieţile lor şi uită.
Dar dacă nu s-ar uita?
Ştiu că voi aţi ars şcoala şi aţi luat tiparniţa.
- Ce absurditate! - Haide!
Nu-i nevoie de istericale.
Să vă reamintesc
că numai eu am fost martoră la furia voastră de după demonstraţie?
Exact.
Doar eu.
Şi m-ar bucura să vorbesc despre asta
zilnic, fiecărui suflet din oraş,
în următorii zece ani.
Sau până când muriţi.
Oricare se întâmplă mai întâi. V-o promit.
Deşi negarea e punctul vostru forte,
răspândirea convingătoare şi neobosită a veştilor
- ...e al meu. - Pentru Dumnezeu!
N-am ars noi şcoala! A fost un accident.
Interesant.
Deşi nu ştiu cum o s-o dovediţi
fără să recunoaşteţi că aţi furat o tiparniţă
de la copii, în bezna nopţii.
Ca stâlpi ai comunităţii,
reputaţiile voastre riscă să fie terfelite în ambele cazuri.
Am o propunere.
Eu nu vorbesc
şi nu vă cer demisiile
dacă adăugăm trei femei în consiliu.
Un echilibru al sexelor şi totul va dispărea.
Cine e în favoarea propunerii?
...deci ce înseamnă adevărata bunătate,
dacă nu este dovedită în faţa răului întruchipat?
Părinte...
am votat.
Minnie May, spune-mi ce s-a întâmplat.
Nu e corect!
De ce trebuie să spui lucruri neadevărate
şi să pretinzi mereu că eşti cine vor toţi să fii?
- Aşa merg lucrurile. - Nu, eu te întreb pe tine.
Fiindcă eu ar trebui să fiu la fel ca tine.
"De ce nu semeni mai mult cu sora ta, Minnie May?"
Ei bine, nu vreau!
Nici măcar ţie nu-ţi place să fii aşa.
Doar te prefaci.
Şi prefăcătoria e minciună, iar minciuna e ceva rău.
Promite-mi că nu te vei grăbi cu dragostea, Butterscotch.
Ascultă-ţi inima înainte să-ţi iei vreun angajament.
Asta mi-am jurat şi eu mie,
oricât de groaznic m-aş simţi.
Anne.
Salut-o pe cea mai nouă membră a Consiliului de Administraţie!
Bravo!
Biata de tine, trebuie că eşti epuizată!
Trebuie să te întinzi puţin. De asta ai nevoie.
A fost o zi plină, clar.
JUR CĂ EŞTI SINGURA MEA PRIETENĂ DEVOTATĂ
Îmi pare tare rău, Anne.
Şi mie.
Vreau să fiu mai curajoasă decât până acum.
Nu vreau să mai mint.
Vreau să mă port aşa cum sunt.
Iar acea persoană, mai presus de orice,
e cea mai bună prietenă a ta.
Jur solemn să-i fiu credincioasă prietenei mele devotate,
- ..Diana, - ...Anne,
...atâta timp cât vor exista soarele şi luna.
Şi acum, să ne trimitem jurământul în lume!
Poate va fi prea târziu până voi şti ce-i în inima mea, dar nu mă pot înşela.
Anne...
Cine-ar fi crezut că viaţa poate fi atât de spectaculoasă?
Dimineaţa poate începe ca oricare alta,
dar, până seara,
se întâmplă lucruri care-ţi pot schimba destinul pe vecie.
Eşti sclipitor de înţeleaptă, Diana.
Mă bucur nespus că ţi-ai dat examenele.
Probabil că nu le-am luat.
Dacă nu, atunci e ceva în neregulă cu testele.
Orice va urma,
vom înfrunta totul împreună.
Sunt îndrăgostită de Gilbert Blythe!
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania