Nu mă las uluită uşor.
Felicitări! Tu ai reuşit.
Dacă tot nu te-ai putut stăpâni să fii neglijent cu inima mea,
cred că am dreptul să te întreb:
De când ai ştiut că nu intenţionai să te căsătoreşti cu mine?
Şi eu sunt la fel de derutat ca tine.
N-aş prea crede.
Ţin foarte mult la tine.
Dar nu la fel de mult ca la o anumită persoană?
Ţi-a argumentat îndelung implicaţia vreunei promisiuni din copilărie?
Te-a implorat, cu lacrimi în ochi?
Îmi pare nespus de rău, Winnie.
N-am avut niciodată intenţia să te rănesc.
Sunt atât de...
Mai ales după discuţia purtată de tine cu tatăl meu...
Doamne, mama era atât de sigură! Aranjase o întâlnire cu preotul.
Angajase un decorator de interioare pentru apartamentul din Paris.
Totul e atât de umilitor!
De ce Dumnezeu m-ai dus cu vorba şi m-ai făcut să cred că mă iubeşti?
Îmi poţi răspunde?
Poţi şti un lucru doar la momentul potrivit,
nu mai devreme.
În momentul în care am ştiut sigur ce-i în inima mea,
am venit să-ţi spun.
N-ar fi fost mai rău dacă aflam peste o săptămână?
Sau un an?
Deci...
Când are loc fericitul eveniment?
Nu am planuri de însurătoare.
Asta pune capac la toate!
E cea mai zăpăcitoare informaţie de până acum.
Ea nu-mi împărtăşeşte sentimentele.
Neîmpărtăşită.
Mă arunci la o parte pentru o dragoste neîmpărtăşită?
Şi nici măcar nu vrei să te mulţumeşti cu mine! Doamne!
Să mă mulţumesc?
Winnie, tu eşti excepţională.
Meriţi mult mai mult decât să se mulţumească cu tine cineva.
Te rog să nu crezi niciun moment că meriţi ceva mai prejos
decât un partener iubitor, cu inima şi privirea statornice.
Jură-mi că nu vei spune nimănui ce-a avut loc aici,
până-mi aranjez treburile.
Foarte mulţi aşteaptă logodna noastră.
Voi rezerva un bilet de vapor, ca să fiu departe de bârfă
când se va afla. Îmi poţi da două săptămâni?
Îmi promiţi?
Îţi promit.
UN CIMITIR PENTRU SPERANŢE ÎNGROPATE
JURI SĂ FIM PRIETENE PE VECIE?
E NEVOIE DE CUVINTE MARI CA SĂ EXPRIMI IDEI MĂREŢE
SĂ DORMI ÎNTR-UN COPAC SUB CLAR DE LUNĂ
Moody, crezi că ai trecut?
Nu vreau să merg fără tine.
Număr minutele până pot pleca din orăşelul ăsta înapoiat.
Are cineva o pungă de hârtie?
- Nu cred c-am intrat. - Cel mai rău la colegiu...
Nu cred că am intrat.
Dacă da, mă prinzi când voi leşina?
Vei reuşi.
Să intri, adică.
Şcolari de Queen's,
am în mână rezultatele voastre de la examenele de admitere.
Indiferent de rezultat, sunt mândră de cât de asiduu aţi muncit
şi de cum v-aţi descurcat.
Aţi reprezentat cu mândrie Avonlea.
Şi acum...
daţi asaltul!
Doamne!
Diana a intrat!
Diana, ai intrat!
Am intrat!
Gilbert şi Anne sunt la egalitate, pe primul loc.
Cu aceste note, îmi iau au revoir,
fiindcă mă duc la Paris!
Felicitări!
- Mulţumesc. - Vrei să mai spui şi altceva?
Să-mi mai spui... mie?
Eu...
Felicitări!
Atenţie!
Cu inima grea, dar plină de mândrie, vă spun tuturor pentru ultima dată...
Puteţi pleca acasă.
Dră Stacy, aţi fost cea mai bună profesoară.
Becuri cu cartof pe vecie!
Putem vorbi în particular înainte să plec la Queen's?
Şi eu mă gândisem la fel. Da, te rog!
Anne!
Dră Stacy, putem vorbi puţin?
- Complet confidenţial? - Desigur.
Nu vă pot explica acum pe larg,
dar nu mă voi mai duce la Sorbona.
Cu aceste note pot intra la Universitatea din Toronto, nu?
Ai fi admis foarte târziu.
Dar dacă dv...
- ...i-aţi scrie prietenei medic... - Lui Emily? Cu siguranţă.
Cuvântul dv. mi-ar încheia socotelile, acum că am şi foaia matricolă.
Voi trimite o telegramă. N-avem timp de pierdut.
Gilbert n-a spus nimic.
Nicio vorbă despre biletul meu sau orice altceva.
Mă surprinde.
- Credeam că el... - Merită?
Că e încântător? Atent? Se pare că nu.
Dar acum am răspunsul
şi sunt liberă.
Şi ştii ceva?
Vom fi colege de cameră.
- Sper. - O să fim!
Diana, e ca un vis împlinit! Dacă aş putea scrie epilogul perfect
al acestui capitol din vieţile noastre, aşa ar suna.
Două spirite înrudite, mergând la braţ către destinele lor.
Povestea include şi vreo poţiune magică pentru ai mei?
- Să-i conving să mă lase? - Dac-aş fi Puck,
le-aş unge pleoapele în timp ce dorm.
"Prin ochi ţi-aduc mântuirea, maică blândă."
Şi s-ar trezi văzând doar cât de mult s-au înşelat.
Ne trebuie unul nou!
Şapte zile până când ne-ntindem aripile şi zburăm.
Sigur nu vrei să vin cu tine?
Nu-i nevoie. Vei putea auzi ţipetele de la tine de acasă.
Ei te iubesc. Nu-ţi vor refuza singurul lucru pe care-l vrei cu adevărat.
Noroc! Şi ţine minte: e viitorul tău, nu al lor!
Nu-i vorba de viitorul tău, ci de al nostru!
Dacă aveam un fiu, lucrurile ar fi stat altfel. Dar nu avem.
Prin urmare, nu încape îndoială că trebuie să faci o partidă bună.
Copil înşelător!
Cum ai putut?
Cum ai putut să fii atât de egoistă?
Vai şi-amar de mine...
Uite ce-i faci mamei tale!
De ce nu contează cine sunt eu şi ce doresc şi eu?
Ajunge!
Ai o treabă de făcut,
o singură îndatorire în viaţă şi o vei îndeplini!
Vei învăţa manierele!
Şi apoi poţi negocia cu soţul tău
orice naiba vei pofti să ai!
Bravo! Fata e o adevărată comoară.
Mai avem multe de făcut până pleci la Queen's,
dar le facem pe rând.
Am luat o valiză de la Rachel pentru hainele şi lucrurile tale.
Săptămâna viitoare mergem în Carmody după cizme
şi la magazinul lui Jeannie după pălării, bluze, fuste şi primul tău corset.
Mărturisesc că aveam un mare vis să se demodeze corsetele
la anul, în minunatul 1900.
Sunt tare incomode.
De unde ai această părere, dacă n-ai purtat vreodată unul?
Mă bazez pe imaginaţie.
Dar poate mă va ajuta să-mi liniştesc emoţiile.
Mă mut. Plec la colegiu.
În marele necunoscut.
Dar trebuie şi să părăsesc Green Gables.
Îmi place mult aici.
Nu-mi pot imagina că mi-ar plăcea alt loc la fel de tare.
Jerry, să vorbim despre cazarea ta la Green Gables.
- Poftim? - Poftim?
Anne pleacă şi avem nevoie de mai mult ajutor.
Nu mor, doar plec la colegiu!
Dacă mă gândesc, s-ar putea ca Anne să nu revină.
Odată ce va absolvi şi va avea o carieră.
Trebuie să vorbim despre viitor, să rămâi aici.
- Nu ştiu ce să spun. - Voi mă...
...înlocuiţi?
E o decizie practică.
Şi are sens.
Gândeşte-te, Jerry.
Până la urmă... veţi avea un băiat.
Bătrâna livadă a înviat, de-a dreptul, în ultimii trei ani.
Îi trebuia doar puţină dragoste.
Să-ţi arăt ceva.
Vezi?
Asta-mi spune că le putem recolta peste câteva zile.
Îţi merge bine, Sebastian.
Sunt mândră de tine, fiule.
Nu pot vorbi şi fără să aud fleacuri?
Bună ziua!
E cineva?
Dragă Anne, dacă tot ne despărţim,
poate pentru totdeauna,
simt că trebuie să-mi iau povara de pe inimă.
Tu eşti ţinta afecţiunii şi a dorinţei mele.
ANNE
Eşti singura păstrătoare a cheii inimii mele.
Te rog, nu te speria.
Nu-ţi aştept bunăvoinţa,
dar n-aş putea avea conştiinţa împăcată
dacă nu m-aş destăinui.
Nu sunt logodit şi nici nu voi fi
decât...
cu tine, Anne. Anne a mea, cu un "e".
Mereu ai fost şi vei fi singura pentru mine.
Cu dragoste, Gilbert.
P.S. Mulţumesc pentru stilou. Şi mult succes la Queen's.
Nu era nevoie. Îmi luam şi singur.
Ştiu, dar...
- Ai nevoie de ajutor la muls? - Nu.
Mai avem doar una.
- Pe Pride am vândut-o familiei Andrews. - Vândut?
- Când? De ce? - E o decizie practică.
Nu ne va mai trebui atât de mult lapte când pleci.
Dar nici n-am apucat să-mi iau la revedere şi...
Prejudice e încă acolo.
Tu ştiai?
Matthew se obişnuieşte cu ideea că pleci...
Asta e clar!
Va fi de parcă n-aş fi existat!
ANNE
Serios, Gilbert?
Nici n-ai putut să mă vezi!
De mare clasă!
Şi dacă...
Despărţim.
Nu... inimă.
Queen's... logodit.
Nu... iubesc.
Speria. Nu... singur... totdeauna.
Diana, te odihneşti? Am veşti proaspete!
Noaptea de la ruine n-a însemnat nimic! Se pare că Gilbert nu mă iubeşte.
Mi-a spus asta într-o misivă scrisă cu propriul meu stilou!
Diana?
Ce s-a întâmplat?
Nu pot zbura.
Ce spui? Vorbeşti...
Ai febră? Diana? Răspunde-mi.
Eu nu contez.
Nu pot să zbor.
Ţi-au interzis? Nu poţi merge la Queen's?
Biata mea Diana!
Ţi-au retezat aripile!
Ai fost foarte tăcută azi, Anne.
Îmi pare rău că eşti tristă că pleci fără Diana,
dar viitorul tău e încă strălucit.
Şi nu ne-am distrat la cumpărăturile pentru următoarea ta aventură?
Îl probăm?
Fii optimistă, draga mea!
Nu e totul pierdut.
Va fi, totuşi, un nou capitol incitant al vieţii tale.
Cale de mijloc nu există.
Vreau să fiu fericită.
Dar nu pot fi.
Diana s-a adâncit în disperare
şi eu sunt foarte îngrijorată din cauza ei.
Gilbert se însoară cu fata viselor lui, iar aceea nu sunt eu!
- Matthew... - Nu-ţi face griji pentru Matthew.
Nu păţeşte nimic.
Asta e clar. Deja îşi vede de viaţă fără mine.
Poftim.
Îţi vine bine.
Fata mea a crescut.
Probăm rochia pe care ţi-am făcut-o?
Imaginează-ţi la câte ocazii interesante o vei purta în anul următor!
Nu vreau să merg!
Vreau să stau aici şi să-mi fac treburile, să fim o familie în jurul focului.
Şi vreau ca lucrurile să redevină cum au fost!
Am numărat butoaiele pentru recolta de mâine.
Cred că ne ajung.
Bash?
Bash!
Am răscumpărat-o de la amanet.
Nu am cuvinte să exprim ruşinea şi regretele pe care le simt.
Iertare pentru durerea pe care v-am provocat-o.
Nu vreau şi nu-mi trebuie scuzele tale.
Iar cea care avea nevoie de ele nu mai este.
De la ultima noastră întâlnire,
n-am mai băut. Am lucrat cu ziua, am încercat să mă îndrept.
Nu eşti binevenit aici.
Vă jur că m-am schimbat.
Vreau să fac parte din viaţa lui Delphine.
Elijah.
Mulţumesc că mi-ai înapoiat medalia tatei,
dar te voi ruga să pleci.
Ai avut toate şansele din lume! Nu eşti binevenit aici!
Pot merge la Mary înainte să plec?
Din compasiune pentru mama ta, o poţi vizita.
Poţi dormi în şopron la noapte.
De mâine, nu vreau să te mai văd vreodată.
Te rog, iartă-mă, mamă.
Iartă-mă.
Îmi pare rău.
Îţi înţeleg supărarea, Eliza.
E o vârstă dificilă.
Încearcă limitele, ne răspund.
Nu ne ascultă, ne înşală.
Amândouă am avut un an tumultuos.
Da.
Tu a trebuit să înduri chestiunea cu genealogia.
E lipsă de respect faţă de tot ce i-ai oferit.
Ca şi Diana mea.
Şi eu am simţit la fel.
Şi mă temeam teribil de schimbarea ce-ar fi putut veni.
Dar am învăţat pe propria-mi piele
că mă respingea mai mult dacă încercam s-o ţin pe loc.
Refuzându-i nevoile şi dorinţele ei de om matur,
riscam să o pierd cu totul.
Mulţumesc.
Chiar am spus-o eu?
Ce zi incredibilă!
SPIRITE ÎNRUDITE
Te încântă plecatul la Queen's?
Ar trebui.
Dră Stacy, mă întreb dacă voi fi vreodată fericită.
Căutarea fericirii perpetue.
Nu este deloc rezonabil să te aştepţi să fii fericită tot timpul.
Sincer, nu e nici posibil, nici realist.
Nu poţi cunoaşte bucuria
dacă n-ai cunoscut şi tristeţea.
Noi, cei care ne putem înălţa cel mai sus, putem şi să ne afundăm cel mai mult.
- E un echilibru. - În asta constă frumuseţea.
Voi ţine minte.
Era să uit!
Aceasta e adresa pensiunii mele din Charlottetown.
Sper să-mi scrieţi.
Vezi?
Sunt tare tristă că pleci,
dar şi fericită că te cunosc.
Bună ziua, tot eu sunt. Am primit ceva?
Vai de mine!
Mi-a scris dna Thomas,
cea la care a fost Anne prima dată. Dezamăgitor.
Nu e sigură dacă are lucruri de-ale familiei Shirley.
Bătea câmpii. Îmi pare cam dusă.
De ce stai acolo, ca o piatră?
Sper că te gândeşti la lipsa ta de sensibilitate faţă de copilul nostru.
- La ce? - Tu, cu deciziile tale practice!
Ea crede că nu-ţi pasă, Matthew.
Te sfătuiesc să-ţi bagi minţile în cap şi să-i explici.
Haide...
Ştiu foarte bine că îţi doreşti tot binele din lume pentru Anne a noastră.
Şi ştiu că ţi-e inima grea la gândul vieţii fără ea,
dar Anne nu ştie toate acestea.
Se simte rănită şi dezorientată.
- Vrea să-ţi fie dor de ea, înţelegi? - Nu vreau să-şi facă griji pentru noi.
Vreau să păşească cu încredere în propria ei viaţă şi...
Vorbeşte cu ea, Matthew.
- Spune-i ce simţi cu adevărat. - Lui Anne?
Da, şi grăbeşte-te.
Altfel, o s-o pierzi de două ori.
Ne revedem în curând, dragă Crăiasă a Zăpezii!
Anne.
Am venit după valiză.
Bun venit, eleve!
Eu sunt dna Blackmore.
Am marea plăcere de a vă primi în casa mea.
Sper să apreciaţi la fel de mult ca mine acest loc
şi timpul petrecut aici.
Lily vă va ajuta.
Atenţie, vă rog: este surdo-mută, aşa că nu puteţi suna.
Bine aţi venit la Blackmore!
Şi da, Lily poate citi pe buze.
Ne aşteptăm să fiţi punctuale la mese,
iar ora stingerii nu e doar o sugestie.
Văd că nişte studente serioase ca voi nici n-ar visa
să dezamăgească sau să încalce regulile.
Ne vom amuza împreună aici.
Fără alte adăugiri, intraţi, vă rog!
Nu, nu fugiţi.
Mulţumesc.
Ce frumos e aici!
Îţi pot fi colegă de cameră, Anne?
Ţi-am promis să nu sforăi.
Faţa dnei Blackmore pare că a trecut prin călcătorul de rufe!
Mang! O botez Mang!
Voi aţi citit regulile casei?
"Stingerea la nouă, luminile se sting fix la zece.
Pretendenţii pot fi primiţi doar în salon, sâmbăta, între două şi patru."
Dră Cuthbert!
E o scrisoare pentru Anne!
- Tocmai din Scoţia! - Ai milă de mine!
Mă întreb ce scrie.
Gilbert!
Te duci la Universitatea din Toronto!
Da!
Fii binecuvântată, mamă!
Pentru că m-ai iubit, orice-ar fi fost.
Promit să te fac să fii mândră de mine.
Fiule,
noi doi ne-am contrazis în privinţa inimilor de piatră
şi a creşterii copiilor. Dar mă întreb dacă...
Mai avem mereu de învăţat.
Elijah.
Dacă rămâi, am o condiţie.
Va trebui să-ţi cunoşti sora
şi s-o creşti cu dragoste, aşa cum te-a crescut mama ta pe tine.
- Cred că trebuie să i-o ducem imediat. - Dar dacă scrie ceva tulburător?
- Atunci, îi vom fi alături. - Abia a plecat.
Nu vreau să deranjez.
Aiureli!
Când îţi vii în fire? Mergem mâine.
La prima oră, Jerry îi va duce vorbă lui Josephine Barry.
Josephine Barry? De ce?
Indiferent de veşti, Anne va avea nevoie de sprijinul celor dragi.
- O fi asta casa? - Mai degrabă un castel.
Anne, au sosit!
Vai, cred că ne-am înşelat!
Scuzaţi deranjul.
Dra Josephine vă aşteaptă.
Intraţi, vă rog!
- Matthew, Marilla! Mă bucur să vă revăd. - Cole, ce bine arăţi!
Bun venit, dragă familie Cuthbert!
Matthew, a trecut o veşnicie de când ne-am văzut.
Şi e minunat s-o cunosc, în sfârşit, pe iubita mamă a lui Anne.
Le-am făcut pentru dv.
Dacă tot v-am deranjat, n-am vrut să venim cu mâna goală.
Ce avem aici?
Găluştele mele cu prune.
Faimoasele găluşte cu prune.
Tocmai vă puneam flori în camerele de oaspeţi,
- ...dacă rămâneţi. - Îţi şade şi mai bine cu ea...
...decât îmi imaginam!
Marilla, i-ai făcut o rochie splendidă!
Abia aştept să deschid scrisoarea!
Ce moment promiţător!
Parcă toată viaţa mea ar fi în joc.
Sigur ne vrei aici?
Am putea ieşi.
Nu.
Nu!
Sunteţi toţi familia mea.
S-o deschidem împreună.
Biserica nu mai avea alte informaţii.
Nu am alte rude. După ce părinţii mei au emigrat în Canada,
nu au mai corespondat. Asta este tot.
Anne, te-ai supărat?
- Draga de tine! - Îmi pare rău.
Vă promit,
n-am nimic.
Este regretabil, fireşte,
dar nu sunt cu nimic mai săracă acum,
deci n-am nimic.
Te-ai purtat cu o graţie incredibilă în privinţa scrisorii,
dar eu te cunosc suficient de bine încât...
Ai o cazare superbă aici.
Sunt foarte mulţumită.
Acum...
Ai uitat ceva acasă şi ţi-ai dori să-l ai?
- Îţi putem aduce orice. - Mi-o aduceţi pe Belle?
- Şi pe Butterscotch şi Bertie şi... - E pentru tine.
Sunt banii proveniţi din vânzarea vacii Pride.
E un fond de călătorie,
ca să poţi vizita Green Gables oricând doreşti.
Dar numai dacă îţi este la îndemână şi nu-ţi distrage atenţia.
Înainte să pleci, m-am temut
să-ţi dezvălui sentimentele mele,
fiindcă nu voiam să te trag înapoi.
Dar, procedând aşa, ştiu că te-am rănit.
Îmi pare rău.
Îmi va fi dor de tine în fiecare zi!
Te iubesc foarte mult.
Vai... Matthew!
Ne vedem în curând, Anne a mea.
Pe curând, dragii mei.
Mâine încep cursurile, aşa că mă duc să explorez oraşul.
Dacă tot încep un nou capitol al vieţii,
aş face bine să aflu despre ce voi scrie. Vă salut!
- La revedere! - Pa!
Fata noastră curajoasă!
A fost grav dezamăgită de scrisoare, dar n-a vrut s-o arate.
Până la dna Thomas nu avem de luat decât un feribot.
Ziua bună!
Dacă vă cunosc, să-mi spuneţi cine sunteţi şi de unde vă ştiu.
Mi se spune că nu mai am memoria de altădată.
Sunteţi dna Thomas?
Ştiu cine sunt eu!
Eu sunt Marilla Cuthbert şi el este fratele meu, Matthew.
V-am trimis o scrisoare.
Nimic.
Am venit să vorbim despre fata orfană pe care aţi găzduit-o acum mulţi ani,
Anne Shirley.
Familia Shirley.
Familia Shirley...
Erau scoţieni!
Da, erau.
Vă mai amintiţi şi altceva despre ei?
- Cum arătau sau... - Copacul ăla blestemat!
Îmi umbrea grădina şi ei n-au vrut să-l tundă.
A trebuit să-mi mut roşiile pe cealaltă parte.
- Tot mai are diavolul în ea? - Cine?
Fata aia nebună.
Stătea la nesfârşit în faţa acestei vitrine
şi vorbea de una singură, cu orele!
Vă referiţi la Anne?
Da, avea o prietenă imaginară, aşa e.
Aveam înăuntru lucruri de-ale lor.
- Ale familiei Shirley? - Despre cine vorbesc, oare?
Nu mai e mare lucru acum. Nu-mi bat capul cu ea.
- Ne putem uita? - E încuiată.
Cheia s-a pierdut demult.
Măi să fie,
asta era a mamei mele.
Asta nu mi-a plăcut niciodată. George are gusturi execrabile.
- George? - A murit.
Ştii asta!
Ce scrie?
Pe-asta nu mi-o amintesc.
Ce scrie?
"Limbajul Florilor.
Pentru Bertha a mea,
să poţi împărtăşi cu elevii tăi pasiunea pentru lumea naturală.
Mereu cu dragoste, Walter."
Winifred!
Bună!
Bună. Mă mir să te întâlnesc pe aici.
Arăţi bine, Anne.
- Fericită. - Iar tu eşti frumoasă ca întotdeauna.
Trebuie că pleci la Paris.
Văd că ţi-a spus.
Nu în mod explicit, dar mai toţi ştim.
Nu pot să cred! Mi-a promis!
Ai venit să te lauzi, deci?
- Dacă nu te superi... - Să mă laud?
Îmi pare rău, nu înţeleg.
Neîmpărtăşită.
Trebuia să fi ştiut.
Nu pot decât să-mi scot pălăria în faţa ta.
Eşti ocupată. Eu plec.
N-am vrut să-mi bag nasul. Eram doar în trecere.
Sper ca tu şi Gilbert să aveţi o viaţă minunată împreună.
Aşteaptă. Chiar nu ştii?
Gilbert nu ţi-a spus nimic?
Ce să-mi spună?
Diana. Dle Barry.
Nu ştiam că sunteţi în tren. Mă mut, eram prea aproape de fumători.
Felicitări pentru iminenta nuntă, dragă băiete.
Trebuie că eşti încâlcit în avalanşa de planuri nupţiale.
Sfatul meu: acceptă orice, e mai sigur.
Dle, îmi cer scuze că nu aveam voie să vă spun mai demult.
Acum vă pot spune că nu sunt logodit şi nu mă mut la Paris.
Deci te duci, totuşi, la Queen's?
Mă duc la Universitatea din Toronto. Îmi va folosi mai mult în carieră.
Bucuraţi-vă de călătorie!
Nu!
Deci nu te-ai deranjat să-i spui lui Anne absolut nimic?
I-aş fi spus, dacă aveam ocazia.
- De fapt, m-am dus... - Ai avut ocazia ani de zile!
Recunoaşte: eşti îndrăgostit de Anne de când a venit la Avonlea
şi te-a pocnit cu tăbliţa în cap! Au fost nenumărate indicii.
Şi nu poţi nega că te-a fermecat la repetiţia de dans,
deşi curtai în secret o domnişoară din înalta societate,
cu care ai avut curajul de a te afişa la Târgul Comitatului fără avertizare!
Apoi ai apărut la ruine, după examene, cerându-i lui Anne
să-ţi spună ce simte şi oferindu-i doar 30 de secunde să-şi decidă viitorul!
Şi, cel mai urât, ai ignorat cu cruzime scrisoarea lui Anne,
deşi ţi-a spus că te iubeşte!
Ce scrisoare?
Diana, ce scrisoare?
Trebuia să verific.
Am o imaginaţie bogată şi trebuia să mă asigur
că totul e real.
Anne, trebuie să ştiu.
E adevărat că ţii la mine?
Douăsprezece.
- Trebuie să plec. - Dar...
Dar abia ai ajuns. Unde pleci?
La Universitatea din Toronto.
Mai am drum lung de parcurs şi e imperativ să ajung azi.
Atunci...
la revedere?
Ne scriem?
Cred că-ţi aminteşti de stiloul meu frumos.
Trebuie să fug.
Mi-am lăsat bagajele în tren.
Diana?
- Pot să-ţi mai fiu colegă de cameră? - Deci vii la Queen's, totuşi!
Gilbert, ţi-am adus valizele.
Grăbeşte-te. Poţi lua trăsura.
Vă mulţumesc mult!
- Îţi voi scrie. - Îţi voi scrie.
- Am multe întrebări. - Şi eu.
Familia Cuthbert, salutări!
De ce nu sunteţi la Green Gables?
LIMBAJUL FLORILOR
Nu pot să cred!
Mama era învăţătoare!
Uite!
13 IULIE 1883 PRIMUL PICNIC AL LUI ANNE
Scrisul lor seamănă cu al meu.
Părul roşu...
Această carte e piesa lipsă din puzzle.
Mi-aţi îndeplinit dorinţa.
Dorinţa de ziua mea.
Dorinţa mea de-o viaţă.
Tu mi-ai îndeplinit o dorinţă
pe care nici nu ştiam că o aveam.
Dragă Gilbert,
Eu semăn cu mama...
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania