Traducere unicat: ReTAiL
Din episoadele anterioare...
Traducere unicat: ReTAiL
Am avut un vis.
Traducere unicat: ReTAiL
Dacã am înrãutãţit situaţia când am distrus podul?
Traducere unicat: ReTAiL
E doar un vis. Nu înseamnã nimic.
- Cum rãmâne cu Arthur? - Nu e pregãtit sã audã.
- Sunt Natalie. - Robin.
- Când e ziua ta? - Pe 3 noiembrie.
- A mea e pe 11. - E aniversarea noastrã.
- Ai lovit masa. - Cred cã ai pierdut, Stevie.
Mã pregãteam sã plec. A început sã strige pe cineva.
- Pe cine striga? - Pe Holden Matthews.
"A trecut pe lângã o cutie din sticlã în care erau indieni"
"care încercau sã aprindã un foc cu nişte beţe."
"Cel mai frumos lucru de la muzeu"
"era cã toate obiectele rãmâneau la locul lor."
"Nimeni nu le mişca, nimic nu se schimba."
"Singurul lucru diferit erai tu."
Cu patru ani în urmã
Pe bune?
Încearc-o pe asta.
Mulţumesc. Automate tâmpite...
Da. Mulţumesc.
- E bunã? - Poftim?
Cartea e bunã?
Da. E preferata fiului meu.
I-am dat numele dupã personajul principal. Holden.
Despre ce e vorba?
Despre un adolescent.
Simte cã e pierdut în lumea din jurul lui, cã nu îşi gãseşte locul.
Pare o carte tristã.
Oarecum. Dar oferã şi speranţã.
În carte, Holden, are un vis. În visul lui,
stã pe marginea unei stânci şi îi prinde pe toţi copiii
înainte ca aceştia sã cadã de pe stâncã.
E protectorul lor.
Îmi place sã cred cã şi Holden al meu e un protector.
Cã e un erou.
Eşti aici pentru fiul tãu.
A cãzut de pe motocicletã şi s-a lovit la cap.
S-a întâmplat cu aproape opt ani în urmã.
Dar tu pentru cine eşti aici?
Pentru bunicul meu.
Îmi pare rãu sã aud asta. Bãnuiesc cã sunteţi apropiaţi.
E singura mea rudã.
Aşteptarea nu e uşoarã. Nu-i aşa?
Nimic nu e uşor.
Când îţi laşi mintea sã rãtãceascã...
Ştiu cã e o pierdere de vreme sã regreţi. Dar, şi dupã atâţi ani,
simt cã ar fi trebuit sã fiu acolo, sã-I împiedic
sã cadã de pe stâncã.
Sunt mama lui. Ar fi trebuit sã fiu acolo, sã-I prind.
Eşti alãturi de el acum.
Şi vei fi alãturi de el când se va trezi.
Îmi doresc sã ştiu ce e în mintea lui,
sã ştie cât de mult ne e dor de el.
Ştie.
Dacã ar fi aici, ar spune cã şi lui îi e dor de voi.
Sunt sigurã cã ţi-ar spune sã nu renunţi.
Totul e temporar.
E doar o problemã de timp pânã se va trezi şi veţi fi din nou o familie.
Trebuie doar sã mai aştepţi puţin.
Trebuie sã mai aştepţi puţin.
LUMEA DE DINCOLO Seria II, episodul 2
Ştii cã nu faci economie dacã nu cumperi cafea boabe.
Economiseşti maximum zece cenţi
şi pierzi aroma boabelor râşnite.
Cafeaua mãcinatã are aceeaşi cantitate de cofeinã.
Dacã vreau sã aibã gust bun, adaug îngheţatã.
Mamã, ai vãzut cãmaşa mea de serviciu?
Cea pe care am spãlat-o acum douã zile, am cãlcat-o şi am pus-o în dulap?
- Poate. Mulţumesc. - Te simţi bine?
- Dormi bine? - Da. Am dormit.
Ce e asta? Ce ai pãţit la încheieturã?
- Nu e nimic. - Vreau sã vãd.
E în ordine. M-am lovit de pat. Încã nu m-am obişnuit cu el.
Holden, te rog... Dacã e vreo problemã...
Nu e nicio problemã. Mã simt grozav.
Am o slujbã, mã întâlnesc cu o fatã. Totul e în ordine.
Te întâlneşti cu Charlie? Nu ştiam cã relaţia voastrã e oficialã.
- Cine e Charlie? - Nu e vorba de Charlie.
- O cheamã Willa. - Cine e Willa?
- E... - Mamã, ţi-am povestit despre Willa.
- E o fatã grozavã. - E foarte tare.
- Când o voi întâlni? - De ce?
De ce? Fiindcã ai o viaţã pe care nu o cunosc.
Nu trebuie sã fie ceva oficial. De ce nu o inviţi la cinã?
Nu vãd de ce nu.
Bine.
Poate fi interesant.
Poate mergem la picnic mai târziu.
Vremea e frumoasã.
Poate ne aşezãm sub salcia neagrã, aşa cum obişnuiam.
Poate, altã datã. Am multã treabã.
Deschide ochii, Daniel!
ÎI intereseazã doar maşina asta.
Nu mãnâncã, nu doarme... Nu e sãnãtos ce face.
Arthur nu e pregãtit sã renunţe Ia munca lui de o viaţã.
S-a terminat. Holden a distrus podul, aşa cum a vrut Arthur.
Nu e ca şi cum ai apãsa pe un întrerupãtor.
Arthur a sacrificat totul pentru cercetãrile lui.
Crede cã maşina îl poate duce s-o vadã pe Celeste.
- Dar se înşalã. - De ce eşti sigurã?
Amândoi ştim cã se simte cel mai bine când se ocupã de obsesia lui.
Cel mai bine se simte când e bunic.
Maşina asta îi distrage atenţia.
Trebuie sã cred cã îşi poate continua viaţa.
Trebuie sã cred cã e capabil sã meargã mai departe.
- 22 de sãptãmâni, adicã... - Pe 19 august.
- Când e ziua ta? - Pe 3 noiembrie.
- A mea e pe 11. - Glumeşti!
Eu şi soţia mea ne-am întâlnit prima oarã pe 11 noiembrie 2014.
- Ce coincidenţã! - Mai eşti cu partenerul tãu?
Nu am vãzut verigheta şi am presupus...
A fost o aventurã de o noapte,
într-o camerã de motel.
Dar a fost o noapte pe care...
- 22 de sãptãmâni, adicã... - Pe 19 august.
- Scorpion. Când e ziua ta? - Pe 3 noiembrie.
Ce coincidenţã! A mea e pe 11.
Glumeşti! E aniversarea noastrã.
11 noiembrie 2014.
Noroc, japiţã!
Nu am vrut. Mi-a scãpat.
Poate cã nu e aşa de rãu.
Doar nu putem ţine secretul la nesfârşit...
Pãrinţii mei vor dori sã te cunoascã.
Nu e doar un secret. Ceea ce s-a întâmplat cu noi
nu e un subiect de discuţie la cinã.
Aşa e. Aşa cã...
Aşa cã vom vorbi despre altceva.
Ştiu cã e doar o cinã.
- Înţeleg dacã nu te tenteazã ideea. - Nu cred cã e o idee bunã.
Sunt stresat, Holden. Avem prea multe secrete.
Aşa e.
Poate, altã datã.
- Matthews! - Trebuie sã închid. Mai vorbim.
- Scuzã-mã. O urgenţã în familie. - Trebuie sã vorbim. Cinci minute.
Noi?
Holden, închide uşa şi ia loc.
Ştim cã nu eşti angajat de mult timp.
Când te-am angajat,
am ştiut cã postul de la depozit va fi doar de probã pentru tine.
Munca ta la despachetat colete s-a terminat.
Holden, te promovãm.
Vei lucra cu Steven pânã când el îşi va reveni complet.
- Vorbiţi serios? - Pe bune?
A fost o decizie simplã. Productivitatea a scãzut,
Stevie a suferit un accident de motocicletã.
Accident de motocicletã?
Avem nevoie de o persoanã motivatã, care sã înveţe rapid.
Nu cred cã înţeleg. Vreţi ca eu sã-I pregãtesc?
Am multe comenzi. Nu pot sã-I ţin de mânã.
De asta avem nevoie de el, sã preia o parte dintre sarcinile tale.
Vã mulţumesc amândurora. Nu ştiu ce sã spun.
Ia-ţi adio de la cuterul pentru cutii.
Ce-ar fi sã-i arãţi despre ce e vorba?
Vreau sã înţeleagã ce responsabilitãţi are. De acord?
Fiule...
Sunt mândru de tine.
- Felicitãri! Meriţi promovarea. - Mulţumesc, tatã.
Şi eu credeam cã te distrezi incendiind adãposturile pentru homeless.
Componentele precum motoarele şi roţile
ajung aici dupã ce trec de recepţie.
Sarcina ta e sã înregistrezi chitanţele
şi sã anunţi dacã existã discrepanţe faţã de comenzi.
Aici e locul tãu. Fã-te comod.
Nu pleci pânã nu termini grãmada aia.
- Astea sunt pentru azi? - A abia prânzul, Matthews.
Sunt pentru dimineaţa asta. Comenzile trebuie introduse în programul ERP,
dar FAA vrea sã fie trecute şi în registrul fiecãrui avion.
Guvernul e cu 15 ani în urma ţãrii.
Bãnuiesc cã şi tu eşti în situaţia asta.
Trãieşti în trecut, în timp ce noi, ceilalţi, mergem mai departe.
Prea târziu şi prea neînsemnat.
Steven, în legãturã cu cele întâmplate la bar asearã...
La bar nu s-a întâmplat nimic.
- Aşa e, dar... - Fãrã "dar"!
Nu s-a întâmplat nimic. Aşa sã rãmânã!
Am bãut prea mult. Asta s-a întâmplat.
Eram aşa de beat, cã nu ştiu ce s-a întâmplat.
- Doar cã nu s-a întâmplat nimic. - Înţeleg.
Aici nu e ca la ambalarea pieselor de avion, Matthews.
Dacã trimiţi o piesã la asamblare fãrã sã o verifici
şi linia se opreşte, toatã compania va avea de suferit.
Dacã se întâmplã asta, nimeni, nici tatãl tãu,
nici iubita ta, n-o sã poatã sã te salveze.
Ai înţeles?
- Am întârziat doar câteva minute. - 47 de minute.
Nu vorbim de întârziere, ci de o altã programare.
M-am reprogramat la obstetrician de trei ori, ca sã ajungi...
A apãrut ceva în ultima clipã. Ştiu cã ai auzit asta de multe ori.
Pot sã-mi reglez ceasul dupã "a apãrut ceva în ultima clipã"...
Ai dreptate. Nu am fost prezentã, aşa cum mi-am dorit.
Atunci, ia mãsuri. Numai de tine depinde.
M-am sãturat de senzaţia cã te foloseşti de serviciu ca sã evadezi.
Nu vreau sã ai senzaţia asta. Cu tine vreau sã evadez.
Tu eşti totul pentru mine. Amândoi sunteţi.
Îţi promit cã o sã te sprijin. Suntem o familie.
Meriţi 110% din atenţia şi din afecţiunea mea.
Eşti departe de 110%.
Bine cã avem la dispoziţie toatã dupã-amiaza.
Vino!
O clipã... Mã întorc imediat.
Ce dracu' e cu tine?
Eşti un ciudat, Matthews. Ai de gând sã mã ajuţi?
Înceteazã! Arthur!
- Deschide uşa, Willa! - Mi-e teamã cã nu pot face asta.
- Deschide uşa! - Nu.
Mi-am fãcut griji din cauza ta. Eşti obsedat de maşina asta.
Încerci sã repari ceva ce nu trebuie reparat.
Simt cã te pierd.
Willa, tu ar trebui sã înţelegi cel mai bine.
E singura mea şansã de a o vedea pe fiica mea, pe mama ta.
Auzi ce spui? Ştii cum sunã?
Mi-ai spus cã tu şi Holden aţi ajuns la luminã.
Dar sunt mult mai multe de descoperit în lumea de dincolo.
Nu ţi-am spus totul.
Frost ne-a obligat pe mine şi pe Holden sã mergem pe Tãrâm.
Voia ca Holden sã-I ducã Ia pod, ca s-o vadã pe Celeste.
Holden a fãcut ca podul sã aparã. A apãrut şi Celeste.
Am vrut cu disperare sã cred cã era mama mea.
Am vrut cu disperare sã merg la ea şi sã o ating. Dar nu era ea.
Am vãzut-o cum era în realitate,
o creaturã hidoasã, care I-a lãsat pe Frost fãrã viaţã.
E un miracol! În sfârşit, a adormit.
Nu spune asta cu voce tare. O sã cobeşti.
- Cum te descurci cu balansoarul? - Un miracol nu e suficient.
Nu-mi imaginez cum ar fi fost sã mã descurc singurã cu Landon.
N-o sã fii nevoitã sã faci asta. Suntem o familie.
- La bine şi la rãu. - Mã duc eu la el.
ãsta e un fel de Kobayashi Maru al balansoarelor pentru copii.
- Mulţumesc. - Cu plãcere.
Ştiu cã eşti modest, Holden. Dar, dacã nu spui tu, spun eu.
Ce sã spui?
- Ce s-a întâmplat azi la serviciu. - Nu e mare lucru.
- Ce nu e mare lucru? - Ultima şansã.
Holden a fost promovat.
Serios? E nemaipomenit, dragul meu!
În ritmul ãsta, va ajunge şef de proiect înainte de a împlini 30 de ani.
Cineva ştie cum e sã ai visuri mãreţe.
Nu toţi au talentul de a face un frappuccino cu vanilie perfect.
Cineva e invidios...
- Aştepţi pe cineva? - Nu.
- Bunã! Îmi pare rãu cã am întârziat. - Te pot ajuta?
Holden m-a invitat la cinã.
În fiecare duminicã searã, la şapte. Aşa e?
Sunt Willa, iubita lui Holde.
- Aşa se face un latte perfect. - Holden!
Nu ne-ai spus cã ai invitat-o Ia cinã pe iubita ta.
Bine cã unul dintre voi şi-a amintit.
Poftim? Tu trebuie sã fii Willa.
- Holden ne-a spus multe despre tine. - Serios?
- Nu pot sã-mi imaginez ce a spus. - Bunã!
- Ce faci aici? - Tu m-ai invitat. Nu-ţi face griji.
Nu am ştiut ce pregãtiţi. Sper cã vinul e potrivit.
Frumos din partea ta. Mulţumesc. E perfect.
Chateau 1998. Costã 800 de dolari sticla.
Casa voastrã e frumoasã. Mi-I imaginez pe Holden crescând aici.
E caldã şi primitoare.
Îmi pare rãu cã a durat aşa de mult pânã te-a invitat la noi.
Nu e vina lui. Cãlãtoresc mult prin ţarã în interes de serviciu.
- Au fost câteva sãptãmâni grele. - În ce domeniu lucrezi?
În vânzãri. Produse farmaceutice.
Vând produse farmaceutice, dar nu îmi place sã fac reclamã.
Industria farmaceuticã a ajuns ţinta criticilor în sistemul de sãnãtate,
deşi îmbunãtãţeşte calitatea vieţii
mai mult decât primele cinci industrii la un loc.
Recunosc cã am întâlnit medici lacomi şi misogini.
Dar e un preţ mic faţã de bonusurile primite, plus maşinã de firmã.
Scuzã-mã. Ne-am mai întâlnit?
Îmi pari foarte cunoscutã.
Depinde.
Ţi-am vândut vreodatã 500000 de pastile de clonazepam?
Cum v-aţi cunoscut?
- Nu e interesant. - Printr-o prietenã de la serviciu.
De fapt, prin iubitul ei. A fost coleg de şcoalã cu Luke.
- Cred cã e cu doi ani mai mare. - Am fãcut acelaşi curs de economie.
Exact. Economie. EI a auzit de Holden de la Luke,
apoi, i-a spus lui Cindy.
Ea e colega mea de serviciu. Ne-am întâlnit toţi la un bar.
Luke I-a dus pe Holden acolo, spunându-i cã e...
- Am uitat ce era... - Un turneu de shuffleboard.
Exact. Eu şi Holden am început sã discutãm
şi am descoperit cã mai avem un prieten comun, pe Jeff McArdle.
ÎI cunoşti pe Jeff McArdle?
Au fost în aceeaşi unitate.
Iubitul lui Cindy şi Jeff au fãcut un stagiu în Afganistan.
- Lumea e micã. Nu-i aşa? - Foarte micã.
Am fost promovat. Nu am avut ocazia sã-ţi spun.
Grozav! Felicitãri!
- Voi avea o rãspundere mai mare. - Sunt sigurã cã te vei descurca.
Nu conteazã ce crede idiotul de Stevie. Ai muncit din greu.
Stevie DeCecco?
- Ţi-a spus ceva? - Nu.
- Sigur? Dacã îţi face necazuri... - Tatã, nu îmi face necazuri.
- S-au mai plâns şi alţii de Stevie. - Nu mã plâng de el.
Uneori, e greu sã te înţelegi cu el. Îi enerveazã pe oameni.
Spitalul...
Erai la cafeneaua spitalului! Nu-i aşa?
- ÎI vizitai pe bunicul tãu. - Aşa e.
- Ştiam eu! - Citeai cartea aia...
- "De veghe în lanul de secarã". - Ai fost la spital?
- Lumea e micã. - Cum se simte bunicul tãu?
Se simte mult mai bine.
Foarte bine. Mi s-a pãrut cã te cunosc de undeva, dar nu ştiam de unde.
- A trecut mult timp. - Au trecut ani buni.
Voi doi v-aţi întâlnit, pur şi simplu, dupã atât timp?
- Da. Am fost norocoşi. - Da.
- Cum ai spus cã v-aţi cunoscut? - Prin mine.
Ai uitat? Prietenul de la şcoalã.
Da, cel care a fost în Afganistan cu Jeff McArdle.
Dar cum I-ai cunoscut pe Jeff?
- Eşti teafãr? - Da.
- Ţine mâna ridicatã! - Nu ştiu ce s-a întâmplat.
E în ordine. Te-ai murdãrit? Îmi pare rãu.
E în ordine.
Ce a fost în mintea ta? Ce e cu toatã povestea asta?
- Am exagerat puţin. - Ai exagerat...
Puţin.
Ai încercat sã stabileşti un record
Ia cele mai multe minciuni spuse în 90 de secunde. De ce?
- Ai vrut ca pãrinţii tãi sã mã placã. - Am vrut sã te placã.
Dar aia nu era fata de care m-am îndrãgostit.
Fata de care te-ai îndrãgostit nu putea veni la o cinã în familie.
- De ce nu? - Fiindcã nu suntem normali.
Ce voiai sã le spunem pãrinţilor tãi? Cã ne-am 'întâlnit pe Tãrâm?
Cã am petrecut 12 ani împreunã în timp ce erai în comã?
- De ce te-ai dus la spital? - Poftim?
Ai cunoscut-o pe mama la spital. Ce fãceai acolo?
Am vrut sã fac parte din viaţa ta.
Din viaţa ta realã.
Îmi pare rãu pentru seara asta. Poate cã a fost o greşealã.
Poate cã a fost.
Bunã, Christine!
Îmi pare rãu pentru deranj. Sper cã nu I-am trezit pe cel mic.
Nu. Asta ar însemna sã doarmã.
Vrei sã intri?
Mulţumesc, nu. Am trecut doar ca sã-ţi dau asta.
E din partea parohiei. Nu e mult.
E minunat. Mulţumesc.
Te rog sã le mulţumeşti tuturor. Aş face-o eu, dar...
O sã înţeleagã. Tuturor le e dor de tine.
Dacã mai ai nevoie de ceva...
- N-o sã ezit sã cer. - Am vrut sã mã asigur.
- Mulţumesc. - Noapte bunã!
Noapte bunã!
- Cine era? - Cineva de la bisericã.
Bunã, gândãcel...
Ţine.
Nu am ştiut cum îţi place.
Am fãcut-o fãrã zahãr.
Trebuie sã-mi promiţi cã o sã vii în fiecare duminicã.
- Înceteazã! - Vorbesc serios.
Ai fãcut sã fie distractivã cina în familie.
Cel puţin, pentru unii...
Cum de am fost aşa de proastã?
Nu te învinovãţi!
Seara asta a fost importantã.
Cina asta trebuia sã fie deosebitã.
Vor exista şi alte cine. Din pãcate.
Trebuia sã fiu eu însãmi.
Te înţeleg.
Am petrecut ultimii 12 ani încercând sã fiu fiul
pe care credeam cã şi-I doresc pãrinţii mei.
Am trãit în minciunã aşa de mult,
încât am uitat cine eram
sau cine vreau sã fiu.
Cine vrei sã fii?
Încã nu am luat o decizie.
Nu bei cafea. Nu-i aşa?
- Nu. Îmi pare rãu. - Da.
Urmeazã sã mai spui cã nu vinzi produse farmaceutice.
Recunosc cã e cam ciudatã.
- Eşti foarte generos. Ţine. - Cred cã eşti prea durã cu ea.
Fata aia nu poate avea mai mult de 40 kg.
- A bãut o sticlã şi jumãtate de vin. - Şi mai e ceva.
Cine aduce la cinã nu una, ci douã sticle de vin de 800 de dolari bucata?
O persoanã care vrea sã facã o primã impresie frumoasã.
Ai vãzut ce faţã a fãcut Holden când am vorbit despre spital?
Parcã vãzuse o stafie.
Iar umblã în somn. L-am auzit de dimineaţã.
Vãd în ochii lui cã e neliniştit.
Parcã ar purta o povarã pe umeri.
Poate cã agentul Borden are dreptate. Poate cã e ceva în neregulã cu el.
Nu e nimic în neregulã cu el. Nu o lãsa pe Borden sã te influenţeze.
Nu ştim nimic, Tom, nici despre coma lui Holden, nici despre Willa.
Se petrece ceva ciudat. Mi se face rãu când mã gândesc
cã nu facem destul ca sã-I ajutãm.
Cred cã facem tot ce putem.
Cred cã planul cu pastorul Ian e prea riscant.
Dacã vrem sã-I protejãm pe Holden, trebuie sã ne asumãm riscul.
- Asta e? - Poţi sã vezi cu ochii tãi.
Tu ai vãzut?
Bineînţeles. Autocontrolul nu e una dintre calitãţile mele.
Pe de altã parte, instinctul de conservare...
Fata din dosar e fiica ta. Nu-i aşa?
- E deosebitã? - Toţi copiii sunt deosebiţi.
- Mai ales dacã sunt ai tãi. - Dar ea nu e a ta?
Este?
Bine.
- Ce sunt astea? - E evident cã nu îţi plac Tic Tac.
- De unde le-ai luat? - Din rezerva secretã a lui Shoemacher.
Speram sã fie pastile, care sã te binedispunã.
Dar apoi am cãutat pe Google...
Mã gândesc la motive mai distractive pentru a voma tot weekendul.
- Medicamente pentru chimioterapie? - Da. Sunt ale lui Shoemacher.
Sã înţeleg cã nici tu nu ştiai?
Dacã are cancer, de ce nu laşi natura sã-şi urmeze cursul?
De ce sã depui eforturi aşa de mari ca sã te rãzbuni
pe un om care nu mai are mult de trãit?
Nu uita de ce ai fost de acord sã mã ajuţi.
- Ai ameninţat-o pe Anabelle. - Ţi-am oferit adresa lui Arthur.
Arthur e bãtrân.
Poţi sã Iaşi natura sã-şi urmeze cursul, dar nu vei face asta.
Ştiu ce mare satisfacţie ai când te uiţi pe lângã ţeava pistolului
Ia cineva care ţi-a fãcut rãu înainte de a apãsa pe trãgaci.
Ştiu cã şi tu ştii asta.
Noi doi semãnãm.
Facem ce trebuie ca sã-i protejãm pe cei pe care îi iubim.
Facem asta fiindcã nimeni altcineva nu o va face.
Şi pentru cã, uneori, dureazã prea mult ca natura sã-şi urmeze cursul.
Holden!
Edgar...
Poţi sã-mi spui cu cuvintele tale ce s-a întâmplat?
Poate cã aeroterma s-a defectat şi o scânteie a aprins draperiile.
Edgar...
Trebuie sã cooperezi. Preferãm sã faci asta de bunãvoie.
Foarte bine.
Poţi sã-mi spui cu cuvintele tale ce s-a întâmplat?
- Tu ai dat foc? - Nu îmi amintesc.
Bine. Începe prin a-mi spune ce îţi aminteşti.
Eu...
Îmi amintesc fereastra.
Îmi amintesc acea fereastrã.
Puteam sã vãd afarã.
Cerul, copacii...
Totul era înghiţit de flãcãri.
Totul era roşu şi ardea înãbuşit.
Norii s-au transformat în cenuşã şi s-au dezintegrat. Nimeni nu a supravieţuit.
Ceva cumplit a fãcut asta.
Bine, Edgar. O sã schimb puţin subiectul.
Trebuie sã-mi vorbeşti despre Holden Matthews.
Ai spus cã trebuie sã-I întâlneşti.
- E aici? - Nu e aici, Edgar.
Cine e?
Edgar, de ce trebuie sã te întâlneşti cu Holden Matthews?
Pentru cã... ei vin.