Vă pot ajuta cu ceva?
Da…
Aș vrea să fac o plângere. Cum se procedează?
Ce doriți să reclamați?
Nu știu cum să vă spun. Mă urmărește și mă hărțuiește cineva.
- Bărbat sau femeie? - O femeie.
Ați avut relații sexuale cu ea?
Nu. E ceva mai în vârstă decât mine.
Vârsta nu prea contează.
Sigur că nu. Dar vă asigur că nu s-a întâmplat.
Bine. Ziceți că vă hărțuiește?
Da. Vine la mine la muncă și acasă.
Îmi trimite e-mailuri întruna.
Amenințări?
Sigur că da. Deschid unul la întâmplare. Poftim.
TOCMMAI AM MÂNCAT UN OU
- Nu mi se pare prea amenințător. - Sunt altele aici.
Imediat caut prin toate…
Ascultați-mă, sunt foarte îngrijorat.
Cred că e un caz medical.
- De cât timp se întâmplă? - Nu știu…
- De vreo șase luni. - Șase luni?
De ce ați așteptat atât?
ACEASTA E O POVESTE ADEVĂRATĂ
Mi-a fost milă de ea.
Asta am simțit la început.
E o dovadă de aroganță să-ți fie milă de cineva la prima vedere.
Dar așa a fost. Mi-a fost milă de ea.
- Servește! - Da. Scuze!
Cinci lire, amice.
- Poftim! - Mulțumesc.
- Te servesc cu ceva? - Nu, mersi.
- Sigur? Un ceai? - Nu, mersi.
- Trebuie să iei ceva. - Nu-mi permit.
- Nici măcar un ceai? - Nu.
Bine…
Ce zici de un ceai din partea casei?
Bine.
Cu ce te ocupi?
Sunt avocată.
- Cum așa? - Am studiat dreptul penal.
În Anglia, m-am reorientat, am deschis un cabinet, am câștigat premii.
Acum sunt consilier la guvern.
- Ai cabinetul tău? - Nu doar atât.
Un apartament cu grădină în Pimlico, unul în Bexleyheath, două în Belsize Park.
Dumnezeu urăște fanfaronii,
dar când te caută toți politicienii, ai voie să te lauzi.
N-o să dau nume, nu mă întreba.
Fie! David Cameron, Nick Clegg, Alex Salmond. Nu știi de la mine.
Cred că vă distrați la cină.
Avea un râs incredibil, amețitor și ușor derutant. O chema…
Martha.
Totuși mă întrebam:
dacă toate astea sunt adevărate, cum de nu-ți permiți un ceai?
AM NEVOIE DE UN BĂIAT DRGĂUȚ, CARE SĂAIBĂ GRIJĂ DE MINE.
CINEVA CA UN MICUȚ REN.
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
MICUȚUL MEU REN
Am venit la Londra mânat de visul de a deveni comedian,
dar iată-mă la aproape 30 de ani, cu o slujbă fără viitor,
locuind cu mama fostei mele iubite, într-o casă imensă, departe de oraș.
Venisem cu planuri mari, să-mi fac un nume,
de parcă scheciurile mele trăsnite
erau exact ce-i lipsea acestui oraș grandios.
Recent, am devenit vegan.
A trebuit să fac niște sacrificii.
E o pălărie cu nurcă.
Nu o pălărie de nurcă, ci cu nurcă, cu o nurcă pe ea.
Ești varză!
Ce porcărie!
Asta e treaba cu Londra. Nu așteaptă pe nimeni cu flori.
Pur și simplu, într-o zi,
afli că ești doar un figurant printre alții, milioane.
Iar când cineva te remarcă în mâzga aceea și te vede așa cum sperai să fii,
observi.
Observi că te observă.
Martha venea la bar în fiecare zi,
mereu cu alt machiaj, altă coafură, ca un copil care se costumează.
Întotdeauna, când intra, zicea…
Sunt pe fugă!
Dar rămânea până la sfârșitul turei.
Mi s-a părut ciudat ce spunea, că e foarte ocupată,
de parcă n-aș fi văzut că nu are nimic de făcut.
Am o zi plină azi. Adunări, întâlniri cu acționarii…
Apoi mă duc la coafor. Nu pot sta mult.
Comanda mereu același lucru.
Diet Coke cu multă gheață.
Iar eu i-o dădeam gratis.
Nu o bea.
Reprezint clienți mari…
În schimb, stătea pe pilot automat,
monologând despre cunoscuți de-ai ei, fără să explice cine erau.
Vorbeam cu Steve.
Eram cu Joan.
Mă suna Alan.
Ca și cum îi știam și făceam parte din viața ei.
Iar când nu vorbea despre ei,
despre cabinet sau despre cunoscuții ei faimoși,
vorbea despre mine.
Ai mâini foarte bărbătești.
- Da? - Voce gravă, maxilar bine conturat.
Conformația ta ar trebui să fie ilegală. Ar trebui să plătești impozit pe bărbăție.
Totul la ea mă intriga.
Încrederea ei nesfârșită, felul ciudat de a vorbi,
latura poetică ce lua uneori locul nebuniei ei.
Vrei să fugim împreună? Vine ziua mea. Vreau să fac ceva special.
- Cine zice că vreau să fug? - Deja o faci.
Unii fug făcându-și bagajele. Alții, stând prea mult în același loc.
Iartă-mă!
M-am trezit cu o senzație ciudată azi. Nu știu ce m-a apucat.
O priveam când era vulnerabilă și îmi imaginam trecutul ei.
Balurile la care n-a invitat-o nimeni. Rochiile de mireasă probate în glumă.
Nopțile pierdute pe rețele sociale, urmărind viețile bogaților faimoși.
Nu știu ce m-a apucat, dar am început să-i fac complimente.
Vine ziua ta! Faci 21 de ani, nu-i așa?
Am 42 de ani!
Patruzeci și doi? Vezi că-l faci gelos pe Peter Pan!
Măi să fie!
Ce limbă mieroasă ai, obraznicule! Ți-aș arăta cum să o folosești și altfel.
Ce zici de un picnic în weekendul ăsta? Să sărbătorim.
Vremea e bună, polenul s-a domolit.
Poți să te bronzezi fără să strănuți.
Sigur, mergem la picnic.
Măi să fie!
Picnic cu renul meu preferat!
Dă-mi numărul tău, să vorbim.
Uite cum facem. Zi-mi ora și locul și ne vedem acolo.
Voi fi cu o brunetă superbă.
Cine?
Eu?
A început să-mi placă râsul ei. Mă obseda, făceam orice să i-l stârnesc.
E natural. Era inofensiv.
Era deja subiect de glume la bar.
Donny, nu ne prezinți iubitei tale?
Ea e cea despre care vorbești întruna?
- Supermodelul? - Ai spus asta? Serios?
Hai, Donny, spune drept! Când o bagi în pat?
Nu vreau sex înainte de căsătorie.
Atunci, ce mai aștepți?
- Cere-o! - Da!
Cere-o!
Nu mă ceri?
Sunt o partidă bună. Cu jumate din ce am, te îmbogățești.
Mi-am luat un penthouse complet mobilat.
Mi-ar trebui un ajutor să-mi astupe o crăpătură.
„Să astupe crăpătura.”
Avea o oarecare tentă sexuală.
Nu m-aș fi coborât la nivelul lor,
dar trebuia să ies din acea situație stânjenitoare.
Mai bine îți astup ție crăpătura!
Am vrut să o fac să râdă, să participe la glumă, dar n-a făcut-o.
Am înțeles atunci pe loc
că luase totul în serios.
MICUȚUL MEU REN. TRANDAFIRII SUNT BANALI, FII CRRREATIV,
POT AVEA ORGASME MULTIPLE, ÎȚI ARĂT, SUNT ÎNDE MÂNATICĂ.
ACUM TE LAS. M.
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Apoi au venit e-mailurile, cam 80 pe zi, plus altele, noaptea.
Avea o adresă cu numere și litere aleatorii, ca spamul,
dar scria exact așa cum vorbea, fără ezitări, rudimentar,
brutal, fără scrupule.
Erau scrise greșit cuvinte mult mai ușoare decât altele, scrise perfect.
Are un iPhone, dar nu i l-am văzut când a scris mesaje la bar.
Uite ce am luat, renuțule, pentru picnic.
Un coșuleț plin!
Am aici gem și marmeladă,
crutoane
și șampanie, dacă asta-ți place.
Eu nu beau, dar te invit cu drag să mi-o torni pe piept și să o lingi.
COȘ CLASIC 195,50 LIRE
- Ce e? - Nimic. Ai cheltuit destul de mult.
E o aniversare specială.
Împlinesc exact 43 de ani și îmi petrec ziua cu tine.
Martha, nu cred că e o idee bună.
Ce? Nu mai mergem la picnic?
Nu. Nu cred.
Serios? De ce? Am cumpărat și o pătură!
E foarte moale, ca să nu te irite iarba.
Păi… la picnicuri se duc îndrăgostiții.
Prietenii ce fac?
- Nu știu. Beau cafea. - O cafea e perfect!
DISTRACȚIE LA CAFEA DA!
ERA SĂ-MI IAU TANGA, DAR MI-AM ZIS: CE, AM 16 ANI?
N-AVEAM NEVOIE DE ȘNURUL ĂLA SĂ-MI DESPICE BIJBOACA!
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
MENIU
- Știi ce vrei? - Aș vrea o zeamă scoțiană.
Nu știu dacă e în meniu.
Nu o văd…
Bună poanta!
Și? E în meniu?
Mă tem că nu.
E la specialități.
La specialități!
- Tu când râzi, chiar râzi! - Mi se zice mereu.
„Hohot”, așa îmi spunea tata.
Ce mâini mari avea!
Ai și un buton de volum? Pot să te dau mai încet?
Doar după ce mă încing.
Spune-mi, ai gânduri serioase?
Pot să suport, fii sincer!
M-am ocupat de cazuri foarte importante, Hollywood, ce nici nu te gândești.
Fac față la orice.
Dar ar fi păcat, evident,
după ce ai vorbit de crăpături și m-ai lăsat să-mi fac speranțe.
Dar aș trece peste asta.
Aș trece peste asta.
Da, am gânduri serioase.
Nu! Dumnezeule!
Stai! Ca prieten, da? Ca prieten.
Prieteni…
care fac sex.
Doar prieteni.
- Vă aduc ceva? - Da.
- O cafea americano, te rog. - Da.
- Apă de la robinet. - Sigur.
- Nu comanzi nimic? - Nu-mi permit.
- Plătesc eu. - Bine.
Dă-mi, te rog, un croasant, o clătită, o negresă și o cafea.
Sigur. Ce fel de cafea?
Fără cofeină.
Perfect! Iau eu meniurile. Mersi.
Ia spune, de unde îmi știi adresa de e-mail?
De pe site-ul tău.
N-o pune acolo. O văd toți nebunii.
- Încep să înțeleg asta. - Ești comedian?
- Oarecum. - Nu prea îți iese.
E o întrebare?
Nu. Îmi dau seama. Nu merge.
Nu e adevărat.
Ți-am văzut clipurile. Sunt o mizerie.
- Acum fac altceva. - Și ofensatoare.
- E satiră. - Foarte slabă.
Ești cumva critic?
- Poftim! - Mulțumesc.
Ascultă, Martha.
Îmi promiți că nu spui nimănui la bar despre clipurile alea?
Termină! Ar trebui să fii mândru.
Îți trăiești visul!
Da. Așa e. Doar că…
Ce?
Toată viața am visat să devin comedian.
- N-am crezut că va fi atât de greu. - Lucrurile bune se fac greu, nu-i așa?
Așa e. Vezi tu…
Cumva, credeam că, urmându-mi visurile, îmi voi găsi fericirea,
dar acum simt că pot avea doar una din cele două.
Cineva te-a rănit, nu-i așa?
Îmi dau seama.
Ești ca un războinic care are o fisură în armură.
Un fel de rană.
E vorba de o femeie?
Ai inima frântă?
Nu, n-am nimic.
Așa vorbește un războinic.
Dar eu văd că sângerezi.
Ai răni adânci.
Cine te-a rănit?
Martha, îmi dai drumul, te rog?
- Vreau nume. - Martha!
Nume!
- Te rog! - Nume!
- Martha, te rog, dă-mi drumul! - Să nu îndrăznești!
E totul în regulă?
Da. Serios, nu s-a întâmplat nimic.
Vă mai aduc ceva sau…
Nota.
- În ce parte mergi? - Încolo.
Eu merg în partea asta.
Mersi pentru prăjitură.
Nu era o avocată milionară,
dar acea manifestare a nebuniei ei chiar m-a pus pe gânduri.
Cine era această femeie și ce a văzut la mine?
Băga-mi-aș!
RENUȚU LE, TE-AM VĂZUT, TE UITAI LA MINE, POZNAȘULE
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Uneori mă întreb cum ar fi fost dacă n-o urmăream.
Dacă m-aș fi dus acasă, oare s-ar fi încheiat acest coșmar?
Cumva, poate că am vrut să fiu prins.
Poate că am vrut să văd ce poate ieși din asta.
Oameni buni, a fost un concurs fantastic până acum.
Mulți se luptă pentru un loc în semifinală.
Păstrați-vă energia și aplaudați-l pe următorul concurent, Donny Dunn!
În regulă! O să arunc asta aici. Să aranjăm puțin scena.
Desfacem fermoarul valizoiului.
Gata! Asta e!
Bine! Super!
Chestia asta…
Știu la ce vă gândiți. Pe Venus Williams a luat-o valul.
Scuze! Nu se poate! Am spus alt nume. E un material nou.
Îmi iau caietul și reiau.
Așa… Ăsta e!
Știu la ce vă gândiți.
Pe Serena Williams a luat-o valul.
Bine! N-a mers. Să continuăm!
O persoană a râs. Ar fi grozav dacă te-ai plimba prin sală.
E mama, n-am ce face!
Cum te cheamă?
Martha.
Bună, Martha! Nava ta spațială e afară?
Da, e afară!
Vrei să mergem pe planeta mea?
Pe planeta ta? Acolo toți mă cred amuzant?
M-ai convins!
Unde e planeta ta?
În Belsize Park.
De curiozitate, când zici „navă spațială”, înțelegi…
Un Fiat Punto.
Genial! Doamnelor și domnilor, mai bine de atât nu se poate.
Doamne! Zău așa! În regulă!
Știu și să cânt!
Publicul nu e aici pentru cântece, așa că…
Las-o să cânte!
- Las-o să cânte! - Nu!
Haide, las-o să cânte!
Bine, fie! Cântă!
Nancy Sinatra, ce cauți aici?
Știi ceva de la Slipknot?
Te-aș mai lăsa să cânți, dar mă eclipsezi.
Aplauze pentru Martha, vă rog! Da!
Absolut genial! Super!
Mereu mi s-a părut ciudat cântecul ăla.
Puteau să spună chiar o prostie.
„Iar eu aș strica totul zicând o prostie,
cum ar fi: «Hitler a fost înțeles greșit.»”
Recent, am devenit vegan.
A trebuit să fac sacrificii.
Am o iubită nouă, o puicuță a-ntâia! Ce vorbești?
Îi stă mintea doar la cocoșel. Nu se poate!
E bine, ne distrăm!
PĂLĂRIA AIA CU NURCĂ ARE CVA, PARCĂ STRĂLUCEȘTI
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
PARCĂ STRĂLUCEȘTI
Să-mi trag una!
- Cum faci asta? - Ce?
Apari din senin. Ești Pisica Ninja.
Ai avut glume bune astă-seară. Ai câștigat pe merit.
- Nu ca mizeria de pe net. - Mersi, să zicem.
Ai avut recuzită, tot ce trebuie. Foarte amuzant, renuțule!
Ai în sânge prostia asta de comedie.
- Mulțumesc. - Nu-mi mulțumi mie!
Mulțumește-ți ție. Și sângelui tău.
Ascultă…
Ieri, când eram afară, nu trebuia să te urmăresc.
Nu vorbi prostii!
Nu mă supăr că tragi cu ochiul.
Data viitoare, intră să mâncăm ceva.
Îți pregătesc rețeta mea specială.
Care e rețeta ta specială?
Păsărică fierbinte.
Să fiu al naibii!
Ești complet nebună!
Ce superputere ai vrea să ai?
Aș vrea să știu ce gândesc oamenii,
să nu trebuiască să ghicesc.
Poftim?
- Crezi că ești văzut prost? - Nu.
Mă tem că nimeni nu se gândește la mine.
- Eu vreau o putere ciudată. - Sunt sigur.
Ți-ai dorit vreodată
să desfaci pielea oamenilor
și să intri în ei?
Nu pot spune că am simțit asta prea des.
Aș vrea să existe un fermoar la bărbie. Să se deschidă până la burtă.
Aș deschide fermoarul și m-aș cuibări înăuntru.
Îmi ceri pielea?
Da, te-aș purta ca pe un costum dintr-o bucată.
Doamne! Să stau în tine toată iarna!
Ar fi frumos.
Dar mi-ar lipsi fursecurile.
Uite cum facem.
Îmi dai o listă cu ce-ți place,
iar eu, din când în când, când nu vede nimeni,
desfac fermoarul și îți dau câteva fursecuri.
Ce zici?
Cum nu se poate mai bine! Dumnezeule!
Dumnezeule!
Ce bine le zici!
Apoi am merge într-un loc liniștit
Și am bea un pahar sau două
Iar eu aș strica totul Spunând o prostie, cum ar fi…
- „Hitler a fost înțeles greșit.” - Te iubesc.
Te iubesc!
Nu!
- Ca prietenă. Cum ai spus! - Da…
- Iartă-mă! - Am exagerat, nu-i așa?
Doamne, ce gură proastă am!
- Nu face asta! - Proastă!
E în regulă. Nu face asta, te rog.
Am senzația că o să-mi mănânci zilele.
L-am desfăcut.
CERERI DE PRIETENIE MARTHA SCOTT
DAVID CAMERON - MARTHA SCOTT NE-A SALVAT DIN NOUU
AR FI PIERDUT FĂR MINE
A M CUNOSCUT PE CNEVA AZI
E MICUȚUL MEU REN, O SĂ-L ȚIN MERU APRPE
AVOCAT MARTHA SCOTT
HĂRȚUITOARE DEMENTĂ
CONCEDIATĂ
HĂRȚUITOARE CONDAMNATĂ
Ore întregi, am citit avid informațiile și i-am analizat cronologia:
prima slujbă, concedierea pentru hărțuirea șefului.
Am aflat că se învârtea pe lângă casa lui
și l-a reclamat aiurea că își abuza copilul cu dizabilități.
Altă dată, i-a atacat mama pe stradă.
Condamnată la patru ani și jumătate de închisoare!
O hărțuitoare condamnată era pe urmele mele.
PRIETENI
DUPĂ PIESA LUI RICHARD GADD
Subtitrarea: Dan Ilioiu