BUM-BUM-BUM AM AUZT REN! AM AUZT!
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Am blocat-o pe Martha pe Facebook și mi-am luat liber.
În mintea mea, speram că dacă dispar un timp,
fie se va plictisi, fie voi putea uita întâmplarea.
Multe zile i-am simțit mâna atingându-mă și mirosul transpirației
de atunci când m-a lipit de perete.
De ce m-am blocat?
De ce am lăsat să se întâmple asta?
Nu era ceva firesc.
Niciodată nu e așa.
N-AI FOT LA BAR DE O VREME REN? CE SE ÎNTMPLĂ
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Nu te-ai culcat!
Da. N-am putut să dorm.
- Cum a fost întâlnirea de vineri? - Nu prea reușită.
Ascultă…
sper că nu crezi că nu poți veni cu cineva aici,
fiindcă ai fost cu fiica mea.
Nu e vorba de asta. Pur și simplu…
m-a lăsat baltă în drum spre casă.
Ce jigodie!
Donny, ți-e mai bine fără o asemenea persoană.
Știam că nu mai pot ignora situația,
așa că m-am dus la Teri hotărât să fac ceva,
o nesăbuință mai mare decât orice făcusem până atunci.
REGINA
Voiam să-i spun adevărul.
Alo?
Salutare! Sunt livratorul.
Vin imediat!
Ce dracu', Tony?
Nu sunt livrator, dar am venit să-ți ofer ceva.
- Ce? - Scuze.
Lasă-mă cu teatrul ăsta de rahat!
Asta înseamnă că pot intra?
Ai trei minute.
Nu mă cheamă Tony.
Eram sigură! Care e numele tău real?
Donny.
Adică poți fi sincer cu hărțuitoarea, dar cu mine, nu.
E ceva adevărat din tot ce mi-ai spus?
De exemplu, slujba ta grozavă în construcții?
Nu.
De ce? De ce ai mințit?
Nu știu. Cred că mă simțeam vulnerabil.
Mi-a fost mai simplu să mă prefac că sunt altcineva.
Cineva, cum să zic, mai masculin.
Asta e cea mai mare tâmpenie auzită de mine.
Nu ești întreg la cap!
Continuă! Unde lucrezi?
- La un bar. - La ce bar?
- Nu poți să-mi spui. - La Heart, în Camden.
- Cu ce te ocupi? - Ți-am spus.
Nimeni nu „lucrează la bar”! Ce plan ai? Imaginea de ansamblu?
Ce vrei să fii peste zece ani?
Comedian.
Asta e bună de tot! Sunt sigură că stârnești râsul cu ea.
Asta să fie? Tot scenariul ăsta, ca să ai material de show?
Poftim? Nu. Teri, n-aș face așa ceva.
Nu te cred.
Nu cred nimic.
Și ghici ce! A trecut timpul, tâmpitule! Ieși dracului din casa mea!
Ascultă…
EDITARE PROFIL
TONY
CONSTRUCTOR
Donny!
Vino aici! Vino să saluți grupul de gătit!
Iată-l!
Nu se înțelege, ați gătit ceva?
Deocamdată, flambăm.
Cine e aici? Ai noi recruți?
Da. Ea e Beau.
- Beau e pictoriță. - Bună, Beau!
Iar ea e Sheila. Iartă-mă, am uitat cu ce te ocupi.
Sunt avocată.
MICUȚUL MEU REN DACĂ NU VRAI SĂ VIN LA TIN ACASĂ
DE CE MRGI TOT TIMPL PE CANAL?
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
MICUȚUL MEU REN
Abia ajuns la Londra,
am stat cu iubita mea, Keeley, în casa mamei ei
cât ne-am căutat un loc al nostru.
Îmi pare bine!
Trebuia să stăm două săptămâni, dar am stat șase luni,
apoi un an,
apoi ea a zis că sunt insensibil și a plecat
înainte să am vreo erecție.
Așa că, printr-o ironie care mi se părea incredibilă,
m-am trezit „însurat” cu mama ei.
La scurt timp, fiul cel mare al lui Liz a murit făcând coborâre în rapel.
A fost un mod foarte intens de a trece la un nou aranjament acasă.
Doamne, vă rog să mă scuzați!
E în regulă.
- Sigur? Pot să… - Da.
Bine. O să fiu rapid.
Trec pe aici.
Mă bucur să te revăd.
Trei minute.
Mă întreb dacă momentul în care i-a murit fiul
a făcut-o să mă considere o extensie a lui.
Ca și cum plecase și s-a întors mai scoțian,
ceva mai anxios
și, aș spune, mai bun la coborârea în rapel.
Uite ce am găsit în pod.
- N-aș putea… - Se îmbrăca bine!
Da. Dar, sincer, nu pot! N-ar fi în regulă.
- Ți-o las, mai gândește-te. - Serios, Liz, nu pot accepta haina asta.
Era o situație ciudată.
Locuiam cu mama fostei iubite, divorțată de două ori și în doliu.
Până la urmă, am ajuns să-i prețuiesc prezența în viața mea.
Avea acel optimism infinit
al celor care se luptă cu cele mai nedorite circumstanțe.
Când Keeley a aflat de planul meu de a rămâne,
mi-a dat voie, cu o condiție.
Să nu aduc haosul în casa mamei ei.
Nu știu cum reușești. Serios, nu înțeleg.
Ce fac?
Stai până târziu fără să bei nimic.
Mi-e mai bine fără alcool. Și așa sunt sărită.
Tata zicea că sunt beată tot timpul, fără să pun strop în gură.
Știu cum e.
E bună. Îmi place.
- Îți mai pun? - Ar trebui să încheiem.
Diet Coke, te rog.
O să te urci pe pereți de la atâta cofeină.
Așa sper.
Am nevoie de energie, să dau din fund.
Ascultă, Liz, cred că ar trebui să încheiem.
Mă trezesc devreme și am nevoie de un somn bun.
- Aș putea rămâne aici. - Ești binevenită!
Aici a fost o pensiune. Avem camere.
Cred că e mai bine ca Martha să nu rămână aici.
O cheamă Sheila!
Doamne, ziceam că tu ești treaz.
Sheila, cred că mă pot bizui pe tine să faci liniște pentru tânărul Donny.
Sigur că da! Îmi mușc buzele, dar nu scot niciun sunet.
Minunat! Așa rămâne. Îți pregătesc un pat.
Donny, fă-i Sheilei un ceai înainte de culcare.
Trebuie să pleci chiar acum.
Nu, rămân. Ar fi nepoliticos să plec. Liz, prietena mea, îmi aranjează patul.
Nu e prietena ta, iar tu nu rămâi.
Nu face pe scorțosul cu mine!
Zi mersi că te mai caut, după ce m-ai blocat pe Facebook!
Nu discut.
Dacă mai continui cu rahatul ăsta, sun la poliție.
N-ai îndrăzni! Sunt avocată.
Am o reputație.
Nu vreau să facă poliția din țânțar armăsar.
Atunci, pleacă!
Renunță la cursul de gătit. Nu te mai apropia de Liz sau de casa asta.
E clar?
Bine. Așa să fie!
Ce ai de gând…
NU CHEMA POLISA! AM NIMERT LA PETRECERE ÎMPLĂTOR
NU-MI PLACE SĂ GĂTESC NU CONTZĂ, COMAND CVA
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
M-am panicat, gândindu-mă ce putea face Martha,
acum că îmi știa adresa.
Putea să fie aici tot timpul, să mă vâneze pe holurile casei,
să se strecoare în patul meu noaptea.
Ce s-ar întâmpla atunci?
Trebuia să fi mers la poliție, dar am decis să vorbesc cu ea,
să-i spun că, dacă mai vine acasă la mine, n-o să mai aibă scăpare.
Dar nu a apărut la bar.
Știa că mă întorc la muncă.
Atât fusese suficient ca să scap de ea de tot?
O amenințare că sun la poliție?
Părea prea simplu, prea ușor, prea…
Băga-mi-aș!
La dracu'!
Fir-ar să fie!
Deschid eu!
Ți-am spus să nu vii aici!
Nu cred că ai vreun drept să zici ceva.
Keeley!
Ce…
- Ce cauți aici? - În casa familiei mele?
- Nu știam că vii. - I-am zis mamei să nu-ți spună.
N-am vrut să fac mare caz din asta.
Dar, după fața pe care o faci, e prea târziu.
Nu, eram… Cât stai?
- Stau cât vreau. - Sigur că da.
Da, e serioasă treaba. Iubita ta e dementă.
Mă tot contactează pe Facebook. Nu-mi dă pace deloc.
Îmi fac griji că o să dau peste ea.
Vorbești tu cu ea?
- Nu e iubita mea! - Dar cine e?
Rezolvă problema asta!
- De ce eu? N-am nicio treabă cu asta. - Vrăjeală! Ai făcut tu ceva.
- Iar dai vina pe mine. - Da!
Îți plac scandalurile. Faci orice ca să nu vezi blocajul în care ești!
E grozav că-ți folosești diploma de psihologie după atât timp!
Mă gândeam că nu-ți folosește la nimic la florărie.
Dacă mă mai bate la cap, o să-i spun mamei.
Și o să zbori de-aici cât ai clipi.
O URSC PE BOARFA DE KEELEYS! JURCĂ O VĂD PESTE TOT
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
În fiecare zi, Martha era în fața casei, ca o bombă cu ceas.
Plecam dimineața devreme, era acolo.
Te iubesc, Sfârc! Gândește-te la mine la muncă azi!
Când mă întorceam, uneori și la miezul nopții,
ea era tot acolo.
Cum ți-a fost schimbul, renule? Te-ai gândit la mine?
N-am înțeles ce voia.
Nu venea la mine. Nu încerca să intre în casă.
Evita să se lase văzută de Liz.
Se limita la replici de agățat și la ocheade,
pierzând 15-16 ore pe zi pentru o întâlnire de o clipă.
Zi-mi o glumă, Oase! Fă-mă să zâmbesc!
Curând, odată cu scăderea temperaturilor, am observat o schimbare la Martha.
Rămânea absentă, privind în gol.
Martha!
Te simți bine?
Am simțit din nou empatia care mă adusese în situația asta.
Isuse! Martha, de cât timp stai aici?
Stai. Am un șervețel pe undeva.
Poftim.
Bine.
Dă-mi voie…
O să mori dacă stai aici toată noaptea.
Te duc acasă la tine, da?
Proprietara are o mașină.
Te duc cu mașina.
Haide!
Hai să mergem!
Vino! Stai jos.
Îți fac un ceai.
Trebuie să te încălzești cât mai repede.
DOMNIȘOARA DE VIS
UNIVERSITATEA DIN GLASGOW DIPLOMĂ DE LICENȚĂ ÎN DREPT
Poftim! E fierbinte.
Martha, nu mai sta în stația de autobuz de pe strada mea.
De ce?
Stai acolo doar ca să fii la 30 de metri de casa mea.
Am o prietenă alături.
De ce stai acolo, și nu la prietena ta?
Martha, te rog, nu face asta.
Casa aceea înseamnă mult pentru mine. Nu-mi permit altceva.
Fir-ar să fie!
Nu… De ce plângi, Sfârc?
Nu plâng! Doar că…
Ce e? Spune-mi!
Tu, Martha. Tu ești problema.
Cu ce te pot ajuta, renule? Ce-ți trebuie?
Distanță.
Față de mine?
Între noi?
Despre ce vorbești? Nu există „noi”! Porcăria dracului!
Pot să spun orice, nu-i așa,
iar tu o să alegi doar ce-ți convine să auzi.
Și acum, uită-te la tine!
Mă privești de parcă…
De parcă ce?
Vreau să zic…
tu chiar crezi, nu-i așa?
Martha…
mă despart de tine.
Nu se poate!
Nu, te rog! Nu face asta!
Nu!
Te rog!
- Mă opresc. - Nu face asta, Martha.
Ascultă-mă.
Nu te gândi că ai pierdut ceva, ci că ai câștigat ceva.
Dacă te oprești acum și nu mă mai cauți niciodată,
va fi fost aproape perfect.
Un basm de care să-ți amintești toată viața.
Dar ca să rămână un basm, trebuie să respecți limitele despărțirii.
Doar nu vrei să strici finalul ăsta de basm, nu?
Nu.
Nu vreau, Frankie.
N-o să fac nimic care să strice ce-a fost între noi.
MÂHNITĂ CU SUFLTUL GOL… ȘTIU CĂ ȘI TU SIMȚI, OCI TĂI…
ÎNȚETELEG CĂ E ADIO
TE UBES MICUL REN TOTODEAUN ÎN INIMA MEA
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Oameni buni, ascultați-mă!
Suntem în semifinală!
Aveți cinci minute fiecare. Se semnalizează ultimele 15 secunde.
Cine depășește timpul, e descalificat.
- Glenda e gazda spectacolului. - Salutare!
Dacă aveți întrebări sau vreți o prezentare specială,
ea e omul vostru.
Asta e. Succes tuturor!
Considerasem acest spectacol rezolvarea problemelor mele.
Accesul în finală m-ar face să uit iadul trăit în ultimii ani.
Odată scăpat de Martha, simțeam că nimic nu-mi stă în cale.
Asta până când…
Teri!
- Ce dracu'? - Ce primire călduroasă!
Nu, doar că… Nu te-am văzut de câteva săptămâni.
- Ce faci aici? - Am venit la spectacol.
- Nu vorbești serios. - Foarte serios!
Nu există final mai bun decât să văd cum o dai în bară
în fața a sute de oameni.
Douăzeci ajung?
Scuze, ei sunt…
Prietenii mei.
Mă ajută să evit accesele de rușine ale unor bărbați groaznici.
Îmi pare bine!
Dacă nu aveam deja emoții, am acum.
Perfect! Suntem un public dificil.
Hai, frate! Trebuie să deschid ușile.
Scuze! Vin imediat. Lasă-mă o clipă.
Nu știu de ce am zis că mai stau. Plec. Distracție plăcută!
Tată, dacă te uiți la asta…
Isuse! E dezastru!
Vrei o prezentare anume?
Da! Poți să mă prezinți zicând că sunt puțin nebun?
Ar pregăti publicul pentru ceva diferit.
- Sigur. Tu urmezi. Baftă! - Mulțumesc!
- Bravo! Excelent! - N-a fost grozav, doamnelor și domnilor?
În regulă! Următorul concurent n-are toți boii acasă.
Bântuie prin culise și ne-a dat tuturor fiori.
E prea mult!
Încuiați-vă fiicele în case!
Par un pervers.
- Aplauze pentru Donny Dunn! - Fir-ar să fie!
În regulă!
A fost puțin…
Lăsați ușile descuiate.
Nu glumesc.
Nu umblu după fiicele voastre. Pare că sunt un…
Nu sunt un pervers.
Sună și ciudat: „Încuiați-vă fiicele.”
Încui în casă femeile din oraș în loc să scapi de un pervers.
E contraproductiv.
Tipul e un pervers oricum.
Ar putea fi un criminal în serie
cu o înclinație deosebită spre…
fete tinere.
În concluzie, nu umblu după fiicele voastre, să fie clar.
Vin din Scoția, foitajele mă înnebunesc.
Nu am accent scoțian, dar e suficient să mă priviți.
Am 16 ani!
În regulă! Să încercăm niște glume!
Donny Dunn!
Acum trei săptămâni,
iubita mea mi-a propus să încercăm sexul tantric,
arta întârzierii orgasmului.
I-am zis: „Sunt cu tine de cinci ani.
N-ai avut niciun orgasm. Ce mai vrei de la mine?”
Donny Dunn!
Acum două săptămâni, mi-a zis: „Nu ne potrivim ca iubiți.”
I-am spus: „Da' de unde! Așa ai zis și despre faptul că suntem veri.”
Donny Dunn!
La o săptămână după asta, mi-a zis: „Mă gândesc să te părăsesc.”
I-am răspuns „Te rog, nu o face!”
Donny Dunn!
În regulă, să folosim și recuzita.
Mersi! Să continuăm!
Mi-e dor de tine!
Și mie mi-e dor de tine, străino!
Nu sunt o străină. Sunt fosta ta iubită.
Nu fi rău!
Cine e fata despre care vorbeai?
E Keeley de pe Facebook?
Nu! Se cheamă ficțiune!
În Urzeala tronurilor, dragonii nu sunt adevărați, știi asta?
Nu știu de ce râde toată lumea. Ești un mizerabil.
Bine, să punem lucrurile în context.
Ea e Martha, hărțuitoarea mea. Salutați-o pe Martha.
Cum îndrăznești să-mi spui așa!
Sunt client, am bilet. Nu insinua că am intenții ascunse!
Cere-ți scuze acum!
Au lăsat poarta deschisă la nebuni?
Nu mă face hărțuitoare! Tu te furișezi noaptea pe lângă casa mea.
Tragi cu ochiul pe la ferestre.
Îmi trimiți e-mailuri în care vorbești de fundul meu.
- Sincer, habar n-am despre ce vorbește. - Ba da, ai!
Le arăt imediat!
- Știe despre ce vorbesc. - O putem îndepărta?
- Uite! Aici. - Se ocupă cineva?
Nu știu ce vă arată.
O putem scoate de aici, vă rog? Da?
Uite un e-mail. „Sex anal”, asta scrie.
Vezi? Uite: „anal”.
- Haide! Mergem afară. - „Sex anal”.
- Nu pune mâna pe mine! - Mergem afară.
N-aveți voie să puneți mâna pe mine!
Nu! Îi place s-o facă în fund!
E un mizerabil obsedat de găoaze!
E un barman jegos de doi bani, o găoază nenorocită!
Ia mâna de pe mine!
De-asta n-o iau pe mama nicăieri.
Teri!
Futu-i! Intră! Repede!
- Aia e Martha? - Da.
- E nebună! - Așa e! Trebuie să plecăm de-aici.
Vreau s-o cunosc.
- Nu vorbești serios. - Ba da! Vreau să o cunosc.
- Nu, Teri! Nu e o idee bună. - Ba da.
Sunt terapeută. O pot înțelege.
Gândește-te! E nebună! N-ai cu cine să te înțelegi.
Vino cu mine, ieșim prin spate.
Fă-o pentru mine!
Bine! Blegule!
E hilar să te temi de o femeie de vârstă mijlocie.
Stai să auzi de teama mea de camere uriașe abandonate.
- Renule? - Băga-mi-aș!
La dracu'!
Fir-ar să fie!
ERAI CU CNEVA ACOL?
IPHOEN
- Doamne! - Futu-i!
Doamne, tremur toată!
Isuse, e îngrozitoare!
Crezi că ne-a văzut?
- Sper că nu. - Ce porcărie!
Vrei să bem ceva?
Nu știu.
Nu aveam de gând să fiu aici cu tine.
Mai dă-mi o șansă, te rog.
Nu e vorba să-ți mai dau o șansă sau nu.
Dar nu vreau să fiu văzută cu comedianul de rahat de la spectacol.
Poți să stai la altă masă, în spatele meu, și să-mi vorbești peste umăr.
Da, cred că ți-ar plăcea, nu-i așa?
Isuse, spectacolul a fost un dezastru.
Da. Mergea bine.
Cred că aveai șanse să câștigi, dacă nu te întrerupea ea.
- Mereu găsești replica perfectă. - Da.
De ce ai rămas după show?
Am văzut cum te-ai chinuit.
Voiam să urc pe scenă, să te îmbrățișez și să-ți zic să-ți cauți o slujbă.
În plus, am văzut că ți-ai schimbat profilul pe site și…
Nu știu.
M-am gândit că e de luat în seamă.
Crezi că vei putea să treci peste ceea ce am făcut?
Nu. Probabil că nu.
Cu asta vom încheia fiecare ceartă de-acum înainte.
O să câștig mereu, pe vecie.
Așa e. Aș putea suporta asta.
Cine e zdreanța?
Tu trebuie să fii Martha.
Am auzit multe despre tine.
- Eu, nimic despre tine. - Calmează-te, Martha!
Cine e zdreanța asta nenorocită?
Teresa! O cheamă Teresa.
Donny, cred că Martha are nevoie de mai multe informații.
Înțeleg de ce faci asta, dar nu e momentul.
Stai jos! E momentul perfect.
- Nu-l atinge, târfă! - Martha…
Jur, dacă-l mai atingi și cu un deget, îți șterg rânjetul ăla de pe față.
Zău, hai afară, Martha.
Donny, te-aș întreba dacă vă buliți,
dar nu cred că ți-ai băga scula în mizeria aia.
- Ce „mizerie”? - Ai înțeles perfect.
Haideți să ne calmăm puțin.
Nu, până nu-mi spui cine e boarfa străină cu pomeți cât casa,
care se poartă de parcă n-am ce căuta aici,
când, de fapt, ea n-are ce căuta în țara mea!
Martha, potolește-te!
- E vreo problemă? - Mă descurc.
Cu d-ăștia te învârți? Drogați, violatori și alții ca ei?
Jur, dacă ar fi după mine, le-aș scufunda bărcile în larg.
Știi ceva? M-am plictisit.
Donny, spune-i că ești la o întâlnire cu mine
și că trebuie să se ducă dracului!
Curvă!
Curvă nenorocită!
Ești o curvă scârboasă!
- Martha! - Zdreanță nenorocită!
- Târfă hidoasă! - Martha!
Dă-i drumul, Martha!
Cizmele!
Oprește-te, Martha! Gata!
- Târfă! Ai cizme! - Să mă ajute cineva!
Cizmele alea!
Uită-te la cizmele tale! Târfă! Curvo!
Arăți ca un bărbat!
Pleacă dracului de aici, Martha!
Târfă împuțită cu cizme!
Ești nebună de legat!
- Nu e adevărat! - Taci și ascultă-mă!
Nu există nicio nenorocită de realitate în care te-aș vrea pe tine, auzi?
Stai departe de mine, auzi?
Cu coada ochiului dacă te mai uiți spre mine, te omor.
Ai înțeles?
- Înțelege dracului odată! - Am înțeles.
Dispari dracului din viața mea!
Faceți-mi loc, vă rog.
DUPĂ PIESA LUI RICHARD GADD
Subtitrarea: Dan Ilioiu