Чим я можу допомогти?
Так. Гм...
Я хочу про дещо заявити. Як це працює?
Про що ви хочете повідомити?
Не знаю, як про це сказати, але мене переслідують.
- Чоловік чи жінка? - Жінка.
У вас були сексуальні стосунки?
Ні, не було. Вона трохи старша за мене.
Вік, як правило, не є важливим фактором.
Ні, звісно. Та запевняю вас. Нічого не було.
Добре. Кажете, ця жінка вас переслідує?
Так. Вона приходить на роботу, додому.
Надсилає мені імейли, ну, постійно.
Є якісь погрози?
О, упевнений. Дозвольте відкрити щось навмання. Ось.
Я щщойно з'їла яйце
Я б не сказав, що це особливо погрозливо.
Вони є десь тут.
Мені просто треба просіяти всі ці...
Слухайте, я дуже занепокоєний.
Гадаю, їй потрібна допомога.
Як давно це почалося?
Не знаю, десь
шість місяців, мабуть.
Шість місяців? Чому так довго не повідомляли?
ЦЕ РЕАЛЬНА ІСТОРІЯ
Мені було її шкода.
Це перше, що я відчув.
Зверхнє, зарозуміле почуття,
жалість до того, кого ти щойно побачив,
але так було. Мені було її шкода.
- Подавай, дурню. - Так. Вибач.
П'ятерик, друже.
- Дяка, друже. Спасибі. - Дякую.
- Щось принести? - Ні, дякую.
Упевнені?
- Чашку чаю? - Ні, дякую.
- Вам треба щось купити. - Не можу собі дозволити.
- Гаразд. Навіть чашку чаю? - Ні.
Гаразд, що ж...
Може, я вас пригощу чашкою чаю?
Добре.
То чим займаєшся?
Я юристка.
Як ти в це вляпалася?
Вивчала кримінальне право,
переїхала до Англії, відкрила власну практику,
отримала кілька нагород, тепер провідний радник уряду.
- У тебе юридична фірма? - Серед іншого.
Квартира в Пімліко з видом на сад, одна в Бексліхіті, дві в Белсайз-парку.
Бог не любить хвальків, та коли ти — права рука великих політичних гравців,
трішки можна.
Ні, я не скажу хто, навіть не намагайся.
Гаразд!
Девід Кемерон, Нік Клегг, Алекс Салмонд. Я тобі нічого не казала.
Овва. Ти, певно, ходиш на чудові прошені вечері.
У неї був неймовірний сміх. Такий легковажний, трохи збентежений.
- Її звали... - Марта.
Але я думав лише про те, що якщо це правда,
чому в тебе нема грошей на чашку чаю?
Мені треба граний хлопець, якийподбає про мене, схожийна оленя
Надіслано з iPhone
оленя
Я переїхав до Лондона, щоб здійснити заповітну мрію стати коміком,
та з якоїсь причини мені вже було за 20, а я працював на марудній роботі
й жив задарма з матір'ю колишньої у великому будинку далеко від міста.
Я прибув із грандіозними планами стати кимось,
наче моя дурнувата, безглузда комедія —
саме те, чого бракувало цьому провідному місту світу.
Недавно я став веганом.
Довелося піти на жертви.
Це норкова шапка.
Та замість справжньої норки, це норка, прикріплена до шапки.
Лайно!
Трясця його матері.
У цьому весь Лондон. Він нікому не стелить червоні килимки.
Це як прокинутися одного дня й дізнатися, що ти статист у мільйонній масовці.
Тож коли хтось помічає тебе в цій трясовині,
бачить тебе тим, ким ти приїхав сюди стати,
звертаєш увагу на них.
Ти помічаєш, що вони помічають тебе.
Тепер Марта приходила щодня,
щоразу з новим макіяжем, зачіскою, як дитина, що грається в переодягання.
Вона починала розмову словами...
Мені треба йти.
...але потім залишався на всю зміну.
Мені здавалося дивним, що вона вдає із себе зайняту,
наче вона могла змусити мене думати, що не проводить тут увесь час.
Сьогодні насичений день. Щорічні збори, збори акціонерів.
Потім підправлю волосся, тож не теревенитиму.
Вона щоразу замовляла той самий напій.
Дієтичну колу. Багато льоду.
Я завжди пригощав її нею.
- Вона ніколи не пила. - Я представляю великих...
Натомість вона сиділа на автопілоті,
розводячись про своїх знайомих, ніколи не пояснюючи, хто вони.
Я говорила зі Стівом.
Теревенила з Джоан. Алан був на телефоні.
Наче я їх знаю. Наче я частина її життя.
А коли не розповідала про них
чи свою юридичну фірму, чи відомих людей, яких знала,
вона сиділа й говорила про мене.
У тебе дуже мужні руки, правда ж?
- Так? - Гучний, глибокий голос. Точена щелепа.
Треба й твою структуру кісток заборонити. Ввести податок. Чоловічий податок.
Усе в ній мене інтригувало.
Її непохитна впевненість, її дивні фігури мовлення,
поезія, що прослизала крізь тріщини її божевілля.
Може, утечемо разом? Скоро мій день народження. Хочу щось утнути.
Я хочу втекти?
Ти вже це робиш. Дехто тікає, пакуючи валізи.
Інші — надто довго залишаючись на одному місці.
Вибач.
Не з тієї ноги встала. Не знаю, що на мене найшло.
Тоді я дивився на неї в найвразливіші моменти
й уявляв собі її минуле.
Шкільні бали, на які її ніхто не водив.
Рази, коли вона приміряла весільні сукні для розваги.
Ночі втрачені в соцмережах, коли стежила за життям багатих і знаменитих.
Не знаю, що на мене найшло, але я почав робити їй компліменти.
Скоро твій день народження. Тобі 21, так?
Мені 42!
Тобі 42? Можеш повернути Пітерові Пену його зволожувальний крем.
Матінко!
У тебе добре підвішений язик, бісику.
Можу показати, куди його встромити.
Що скажеш про пікнік на вихідних, щоб відсвяткувати?
Сонце вийшло. Пилку мало.
Можеш засмагнути без нежитю.
Звісно, я піду з тобою на пікнік.
Матінко!
Пікнік із моїм улюбленим оленем.
Дай свій номер. Можемо домовитися.
Знаєш що,
назви час і місце, і я буду там.
Сидітиму поруч із розкішною брюнеткою.
А хто це?
О! Ти про мене?
Я почав любити її сміх як одержимий, робив усе, щоб його викликати.
Він був невимушеним. Невинним.
У барі над цим жартували.
Агов, Донні. Познайомиш нас зі своєю дівчиною?
Це та, про яку ти нам розказував?
Супермодель?
Ти так сказав? Справді?
Ну ж бо, Донні. Кажи вже. Коли ви трахнетеся?
Не вірю в секс до шлюбу.
Чого ти чекаєш?
Запроси її.
Так. Запроси її!
Запроси її!
Що, не запросиш?
З мене буде гарна дружина.
Станеш багатієм.
Щойно купила пентхаус. Мебльований.
Треба лише, щоб хтось розвісив штори.
«Розвісити її штори».
У цьому зчитувався якийсь натяк на секс.
Я ненавидів опускатися до їхнього рівня,
але потрібен був вихід із цієї незручної ситуації.
Я розвішаю твої штори!
Я хотів, щоб вона засміялася. Щоб приєдналася до жарту, але ні.
У той момент я зрозумів,
що вона сприйняла це серйозно.
Оленя. Троянди — це таке кліше, помізззкуй заради мене,
я можу кінчити кілька разів за раз
обучу тебе, річ у пальцех.
Треба йти. М.
Надіслано з iPhone
Потім пішли імейли,
близько 80 на день аж до глупої ночі.
Її адреса, набір цифр і літер, як спам,
але писала вона точно так, як говорила,
без вагань, фільтрів
і вибачень за помилки.
Були орфографічні помилки в простих словах,
а складніші написані правильно.
Той факт, що в неї є айфон,
хоча в барі вона писала не з нього.
Дивися, що в мене є
для наших пікнічків.
Та-да! Крихітка-корзинка.
Тут є джем і мармелад,
сухарики,
а також шампанське, якщо любиш.
Я сама не п'ю, але ласкаво прошу
вилити мені його на груди й злизати.
КЛАСИЧНИЙ КОШИК £ 195,50
Що таке, пиптику?
Ні, нічого. Просто ти багато витратила.
Це особливий день народження.
Мій сорок третій, не менше. І я хотіла провести його з тобою.
Марто, мабуть, це не найкраща ідея.
Що? Жодних пікнічків?
Ні, не думаю.
Справді? Чому? Я й ковдру купила.
Вона дуже м'яка, щоб не було висипки від трави.
Ну, пікніки, це те, що влаштовують закохані, розумієш?
О.
А що роблять друзі?
- Я не знаю. Кава абощо. - Кава — це добре.
кавочка о так!!
я ледь не купила стрінги для тебе а потім думки мені що 16?!
щоб ця штка на муїй потці розірвала мене навпіл!!
Надіслано з iPhone
МЕНЮ НА ВЕСЬ ДЕНЬ
- Ти знаєш, що будеш? - Хочу шотландського бульйону.
Намагаюся з'ясувати, чи є він у меню.
Я не бачу його в м...
О!
Дуже добре.
Що? У меню?
Ні, боюся, що ні.
Та ти знайдеш його в спеціальних пропозиціях.
Спеціальні пропозиції.
Овва. Нічогенький смішок.
Так, постійно це чую.
Реготуха, так називав мене тато.
У нього такі великі руки.
У тебе є регулятор гучності? Можна прикрутити?
Спершу мусиш мене накрутити.
Ти щодо мене серйозно налаштований?
Я витримаю. Просто будь чесним.
Я курувала деякі з найгучніших у світі справ.
Голлівуд. Що завгодно. Я впораюся з усім.
Буде шкода, зрозуміло,
і ці штори,
я так покладала надії.
Але я впораюся.
Впораюся.
Так, я серйозно налаштований.
Ні, не треба! Боже мій.
Чекай. Як друг, гаразд? Як друг.
Друзі
по сексу.
Просто друзі.
- Вам щось принести? - Так.
- Мені американо, будь ласка. - Ага.
- Мені лише води з-під крана. - Звісно.
- Ти нічого не будеш? - Нема грошей.
Я візьму. Просто...
Гаразд.
Можна мені круасан, флепджек,
шоколадне брауні й каву?
Авжеж. Яку каву?
Без кофеїну. Чудово. Зараз усе принесу. Дякую.
То... як ти дістала мій імейл?
На вашому сайті.
Йому там не місце. Будь-хто може його дістати.
- Я починаю це розуміти. - То ти комік?
- Типу. - Не складається.
Це питання?
Ні. Я це бачу. Не складається.
Це не так, насправді...
Я бачила твої відео онлайн. Це лайно.
- Я не стою на місці. - Ще й образливе.
- Це сатира. - Квола.
Вибач, ти критикиня?
- Прошу. - Дякую.
Послухай, Марто.
Пообіцяй, що нікому в пабі не розкажеш
про ці відео онлайн?
Припини! Ти маєш пишатися.
Ти втілюєш свої мрії.
Так, ні, я це розумію. Просто...
У чому річ?
Я все життя мріяв стати коміком. Я просто...
Я не усвідомлював, що буде так у біса складно.
Складність — це добре, хіба ні?
Так, я знаю. Просто...
Я наче... Раніше я думав, що мрії приведуть мене до щастя, та...
тепер здається, що ти можеш мати лише одне з двох.
Тебе хтось скривдив, чи не так?
Я це бачу.
Ти як воїн
із тріщиною в броні.
Це наче поранення.
Це була жінка?
Розбите серце?
Ні, у мене все гаразд.
Так сказав би воїн.
Але я бачу, ти стікаєш кров'ю.
Глибокі рани.
Хто це був?
Марто, можеш відпустити мою руку?
- Мені треба імена. - Прошу.
Імена.
- Марто, прошу. - Імена.
- Марто, прошу, відпусти! - Не смій!
У вас усе гаразд?
Так, усе добре.
Усе добре. Чесно.
Принести вам ще щось, чи...
Лише рахунок.
- Як ти ходиш? - Сюди.
Мені туди.
Дякую за брауні.
Я знав, що вона не юристка-мільйонерка, але ця безумна витівка мене занепокоїла.
Ким була ця жінка, і що вона побачила в мені?
Чорт! Дупа!
оле ня я бачила, як ти дивився, крихітка підглядайло
Надіслано з iPhone
Іноді я питаю себе, що було б, якби я не пішов за нею,
просто розвернувся й пішов додому, чи на цьому все й скінчилося б.
Може, частина мене хотіла бути пійманою.
Хотіла побачити, куди це мене заведе.
Гаразд, друзі, змагання просто фантастичне.
Купа виконавців борються за місце в півфіналі.
Хай не згасає ваш шал, і, прошу, вітайте на сцені
вашого наступного виконавця, Донні Данн!
Гаразд! Добре. Так, дайте я швидко це кину.
Підготую все.
Просто розстебну стару валізенцію.
Так, добре.
Гаразд.
Бум! Так. Гаразд. Круто.
Це...
Я знаю, що ви думаєте.
Вінус Вільямс себе запустила.
Вибачте. Боже, ні. Я сказав не те ім'я. Це новий матеріал.
Я дістану блокнот і почну...
Я почну спочатку. Гаразд, нумо просто... Ось він.
Отже, знаю, що ви думаєте.
Серена Вільямс себе запустила.
Гаразд. Не спрацювало. Йдемо далі.
Один смішок. Якби ще ти могла порухатися залою, було б чудово.
Ісусе, не можна маму нікуди брати.
Як тебе звати?
Марта.
Привіт, Марто. Твій корабель припаркований надворі?
Так, надворі.
Хочеш побачити мою рідну планету?
Твою планету? Де людям здається, що я смішний?
Я згоден!
І де твоя рідна планета?
Белсайз-парк.
То коли ти говориш про свій корабель, ти маєш на увазі...
«Фіат Пунто».
Чудово. Пані та панове, краще вже не буде.
Ісусе.
Пробі. Гаразд, отже...
Я вмію співати.
Люди прийшли сюди не заради співу, тож...
Нехай співає!
- Ану! Хай співає! - Ні.
Ну ж бо, хай співає!
Добре, гаразд, до біса. Нехай уже.
Я знаю, що стою в черзі Поки ти не вирішиш, що маєш час
Провести вечір зі мною
Ненсі Сінатра, якого біса ти тут робиш?
І якщо ми підемо кудись потанцювати Я знаю, є шанс
Що ти не лишишся зі мною
А ти знаєш щось Slipknot?
Могла б іще співати, та не дам себе затьмарити.
Аплодисменти Марті, друзі. Так!
Геніально, абсолютно геніально. Круто.
Я завжди думав, що ця пісня дуже дивна. Вони могли й справді сказати щось дурне.
«Потім я все зіпсую, сказавши щось дурне на кшталт:
"Гітлера неправильно зрозуміли"».
Недавно я став веганом.
Довелося чимось пожертвувати.
Зустрів нову дівчину. Вона така ціпочка. Ну ж бо!
Так, налягає голівкою. О ні.
Добре. Ми розкачалися.
щсь в тобі є в тій норковой шапці не знаю, наче ти сяєш
Надіслано з iPhone
щсь в тобі є в тій норковой шапці, наче сяєш
Якого біса?
Як це тобі вдалося?
- Що? - Ось так з'явитися. Ти наче... Кіт-ніндзя.
Було смішно сьогодні. Ти заслужив цю перемогу.
- Краще того лайна онлайн. - Дякую, мабуть.
Увесь той реквізит, гаджети й решта.
Так смішно, оленю.
У тобі це є, ця комедійна жилка, адже так?
Дякую.
Не дякуй мені.
Подякуй собі.
Своєму талантові.
Ага.
Слухай.
Щодо вчора, коли я стояв надворі. Не слід було йти за тобою.
Ой, не кажи дурниць.
Я не жалкую про це.
Наступного разу зайди на тарілку.
Я приготую фірмову страву.
Яка твоя фірмова страва?
Потка.
До біса.
Ти геть скажена, так?
Якби мав суперсилу, що б це було?
Я б хотів знати, що думають люди,
а не гадати весь час.
Що? Ти боїшся, що люди про тебе погано думають?
Ні. Я боюся, що вони про мене взагалі не думають.
- Моя дивна. - Я іншого й не очікую.
Тобі колись хотілося,
типу, розстебнути людину
й залізти в неї?
Не можу сказати, що б це зі мною часто бувало, ні.
Якби ж у людей була блискавка на підборідді.
Така, що відкривається аж до живота.
Просто розстібаєш і ховаєшся там.
То ти випрошуєш у мене мою шкіру?
Так, я б носила тебе як комбінезон.
Боже мій. Усю зиму тулилася б у тобі.
Було б гарно.
Та мені б бракувало печива.
Ось що,
дай мені список улюбленого печива,
і час від часу, коли ніхто не дивиться,
я розстібатиму блискавку й ховатиму печиво для тебе. Як це тобі?
Найкраще з обох світів! Боже мій.
Боже мій.
Добре підвішений язик.
Опісля ми заїдемо У тихе містечко
І перехилимо по чарочці
А потім я все зіпсую Сказавши щось дурне на кшталт
- Гітлера неправильно зрозуміли. - Люблю
Я люблю тебе.
О ні.
- Як друг. Як ти казав. - Так. Ні.
- Вибач. - Я сказала зайве, чи не так?
Боже мій. Дурна клята пелька!
- Ні, не роби так, добре? - Дурна!
Усе гаразд, усе добре? Не роби так, гаразд? Будь ласка...
У мене підступне відчуття, що ти мій кінець.
Фіть.
ЗАПИТ НА ДРУЖБУ МАРТА СКОТТ
ДЕВІД КАМЕРОН > МАРТА СКОТТ ЗНОВУ РЯТУЄ СТАНОВИЩЕ!
БЕЗ МЕНЕ ВІН БИ НЕ ВПОРАВСЯ
Я З ДЕКИМ ПО ЗНАЙОМИЛАСЯ
МОЄ ВЛАСНЕ ОЛЕНЯ, ЩОБ ЛЮБИТИ ЙОБЕРІГАТИ
МАРТА СКОТТ ЮРИСТ
ХВОРА МАНІЯЧКА
ВЕРДИКТ
МАНІЯЧКУ ЗАСУДИЛИ
Я сидів кілька годин, усвідомлюючи все.
Збираючи докупи її біографію.
Аспірантура. Як її звільнили за неналежну поведінку з босом.
Як вона почала вештатися біля його будинку,
а потім заявила в поліцію, що він чинить насильство
над дитиною-інвалідом. І напала на його матір на вулиці.
Її чотири з половиною роки в'язниці.
Мене переслідувала переслідувачка.
Мене переслідувала засуджена переслідувачка.
ДРУЗІ
НА ОСНОВІ П'ЄСИ «ОЛЕНЯ» РИЧАРДА ҐЕДДА
Переклад субтитрів: Людмила Речич