Můžu vám pomoct?
Jo.
Chci něco oznámit. Jak to funguje?
Co chcete oznámit?
Nevím, jak to mám říct, ale jsem stalkován.
- Mužem, nebo ženou? - Ženou.
Měl jste s ní sexuální vztah?
Ne, neměl. Je o něco starší než já.
Věk obecně nehraje roli.
Ne, jistě. Ujišťuju vás, že k ničemu nedošlo.
Dobře. Takže ta žena vás stalkuje?
Jo, chodí ke mně do práce, před můj dům.
A neustále mi posílá e-maily.
Jsou některé výhružné?
Určitě ano. Ukážu vám nějaký náhodný. Tady.
PRÁVJE JSEM SI DALA VEJCE
Jo, neřekl bych, že je nějak výhružný.
Někde je tu mám.
Jen se musím probrat všemi těmi...
Podívejte, fakt se začínám bát.
Podle mě potřebuje pomoc.
Jak dlouho to trvá?
To nevím.
Možná šest měsíců?
Šest měsíců?
Proč jste přišel až teď?
TENTO PŘÍBĚH SE OPRAVDU STAL
Bylo mi jí líto.
To jsem cítil ze všeho nejdřív.
Litovat někoho, koho jste spatřili před chvílí, je povýšené a arogantní,
ale jo, litoval jsem ji.
- Makej, hňupe. - Jo. Promiň.
Pět liber, prosím.
- Díky, příteli. - Díky.
Dáte si něco?
Ne, díky.
Určitě? Co třeba čaj?
Ne, díky.
Něco si dát musíte.
Já na to nemám.
Jo. Ani na jeden čaj?
- Ne. - Tak dobře.
Co takhle čaj na účet podniku?
Dobře.
- A co děláte? - Jsem právnička.
Jo.
Jak jste se k tomu dostala?
Studovala jsem právo.
Přestěhovala jsem se do Anglie, otevřela si kancelář, získala ocenění
a teď jsem vládní poradkyně.
- Máte svou firmu? - Mimo jiné.
Pak i byt v Pimlicu se zahradou, další v Bexleyheathu a dva v Belsize Park.
Chlubily Bůh rád nemá,
ale první volba našich předních politiků se pochlubit může.
Ne, žádná jména, tak to ani nezkoušejte.
Fajn! David Cameron, Nick Clegg, Alex Salmond. Ode mě to nemáte.
KONTAKTY
Teda! Musíte chodit na úžasný večírky.
Její smích byl neuvěřitelný. Takový poťouchlý a lehce znepokojující.
- Jmenovala se... - Martha.
Já myslel jen na to, že pokud říká pravdu,
proč si nemůže dovolit čaj?
POTŘEBUJU, ABY SE O MĚ POSTARAL PKĚNÝ KLUK VYPADAJÍCÍ JAKO SOBÍK
ODESLÁNO Z MÉHO IPHONU
SOBÍK
Do Londýna jsem se přestěhoval kvůli svému snu stát se komikem,
ale najednou mi táhlo na 30, měl jsem práci bez perspektivy
a bydlel zadarmo u matky svý bejvalky v obrovským domě daleko od centra.
Přijel jsem s velkolepými plány proslavit se,
jako by týhle světový metropoli chyběl právě můj bláznivý komediální styl.
Takže jsem čerstvě vegan.
Něco jsem obětovat musel.
Je to klobouk z norka.
Ale místo z norka je na něm plyšový norek.
Jsi strašnej!
Do prdele.
Tohle je Londýn. Červený koberec tu nečeká na nikoho.
Jako byste jednou vstali a zjistili, že děláte křoví milionovému obsazení.
A když váš někdo skrz to všechno vidí,
když vidí někoho, kým jste se chtěli stát,
všimnete si ho.
Všimnete si, že si někdo všiml vás.
Martha sem začala chodit denně.
Pokaždé jinak nalíčená a učesaná, jako dítě, které má rádo převleky.
A pokaždé začala větou...
Musím jít.
Ale pak zůstala až do konce mé směny.
Přišlo mi zvláštní, že dělala, že je vytížená,
jako by mě snad mohla přesvědčit, že všechen volný čas netráví tady.
Dneska mám frmol, výroční schůze akcionářů.
Pak jdu ke kadeřnici, takže se moc nezdržím.
Vždycky si objednala to samý.
Kolu bez cukru s ledem.
Dostávala ji zadarmo.
A nikdy se jí ani nedotkla.
Mám důležitý klienty.
Místo toho jen seděla a na autopilota a vedla monolog o svých známých,
aniž by řekla, odkud je zná.
Mluvila jsem se Stevem. Drbala jsem s Joan. Volal mi Alan.
Jako bych je už znal a do jejího života už patřil.
A když nemluvila o nich,
své právnické kanceláři a celebritách, které zná,
jen tak tam seděla a mluvila o mně.
Máš hodně mužný ruce, co?
- Jo? - Silný hluboký hlas. Výrazná lícní kost.
Takový kosti by měly být zakázaný.
Měl bys z nich odvádět daň. Mužskou.
Zaujalo mě na ní všechno. Její nekonečná sebedůvěra,
podivné slovní obraty,
poezie unikající skulinami v jejím šílenství.
Neutečeme spolu? Budu mít narozky, chci dělat něco spešl.
- Kdo říká, že chci utýct? - Vždyť už utíkáš.
Někdo utíká tak, že si sbalí kufry, a někdo tak, že je někde dlouho.
Promiň.
Dneska je mi od rána zvláštně.
Nevím, co se mnou je.
Pak jsem spatřil její zranitelnost a začal si představovat její minulost.
Plesy, na které ji nikdo nevzal.
Zkoušení svatebních šatu jen pro zábavu.
Večery strávené na sítích studováním životů bohatých a slavných.
Vlastně nevím proč, ale občas jsem jí zalichotil.
Budeš mít narozeniny. Bude ti 21, co?
Je mi 42!
Je ti 42? Ten hydratační krém bys měla Peteru Panovi vrátit.
Panečku!
Ty máš ale prořízlý jazyk, ďáblíku.
Něco bych tě s ním naučila.
Co si o víkendu udělat narozeninový piknik?
Už je teplo a po pylové sezoně.
Opálíš se i bez alergický rýmy.
Jo, na piknik zajdu.
Panečku!
Piknik s mým oblíbeným sobíkem.
Dej mi na sebe číslo. Domluvíme se.
Víš ty co?
Řekni čas a místo a budu tam.
Vedle tý nádherný brunetky.
A to je kdo?
Tím myslíš mě?
Její smích jsem miloval. Posedle.
Udělal bych cokoliv, abych ji rozhihňal. Bylo to nenucený a neškodný.
Začínali se tomu smát všichni v baru.
Hej, Donny, nepředstavíš nám svou holku?
To je ta, o který jsi nám říkal?
Ta supermodelka?
To jsi řekl? Opravdu?
No tak, Donny. Ven s tím.
Kdy si zašukáte?
Na sex před svatbou nejsem.
Tak na co čekáš?
Požádej ji.
Jo. Požádej ji!
Požádej ji!
Takže mě nepožádáš?
Jsem dobrá partie.
Byl by z tebe boháč, víš?
Právě jsem koupila penthouse. Vybavený.
Jen to chce vysmejčit pavučiny.
„Vysmejčit pavučiny.“
Zavánělo to něčím sexuálním.
Na jejich úroveň jsem se snížit nechtěl, ale z té situace jsem musel vybruslit.
Tak já ti je vysmejčím!
Chtěl jsem, aby se smála, aby jí to přišlo k smíchu, ale to se nestalo.
A v tu chvíli jsem věděl,
že to vzala smrtelně vážně.
SOBÍKU. RŮŽE JSOU DĚSNÝ KLIŽÉ, BUUĎ KVŮLI MNĚ TROCHU KERATIVNÍ.
UDĚLÁM SE NĚKOLIKRÁT PO SOBĚ, NAUČÍM TĚ TO, JET O V PRSTECH.
UŽ MUSÍM JÍT, M.
ODESLÁNO Z MÉHO IPHONU
Pak začaly chodit e-maily, kolem 80 denně a až pozdě do noci.
Její adresa z náhodných čísel a písmen vypadala jako spam,
ale psala stejně, jako mluvila.
Bez okolků, bez filtru,
naprosto neomaleně.
V jednodušších slovech bylo víc překlepů než ve slovech, kde to k chybám svádí.
Tvrdila, že má iPhone, ale neměla ho,
když si s někým psala na baru.
Podívej, co mám, Sobíku, na narozeninový piknik.
Tadá! Maličký dárkový koš
Je tam džem a marmeláda,
krutony,
a taky šáňo, pokud ho máš rád.
Já teda nepiju, ale můžeš mi ho nalít na hruď a slízat ho ze mě.
KLASICKÝ KOŠ
Co se děje?
Ne, ale nic. Jen že tu trávíš dost času.
Letos jsou to speciální narozky.
Bude mi totiž 43.
A oslavím je s tebou.
Martho, možná to není dobrý nápad.
Co? Ten piknik na oslavu?
Ne, podle mě ne.
Vážně? Proč? Ale já koupila i deku.
A je tak hebká. Ať nejsme celí od trávy.
Víš, piknik je...
Je spíš pro zamilovaný, víš?
A přátelé dělají co?
- Nevím. Jdou třeba na kafe. - Kafe by šlo.
KAFÍČKO, ANO! MÁLEM JSEM SI, VZALA TANGA, ALE TAK JE MY 16?
FKT NECHCI, ABY MĚ ŘEZALY VE VAGČE!
ODESLÁNO Z MÉHO IPHONU
DENNÍ MENU
Víš, co si dáš?
Dám si skotský masíčko.
Jen zjišťuju, jestli je na menu.
Nikde ho tu nevi...
Fakt dobrý.
No?
Je na menu?
Ne, bohužel ne.
Ale je ve speciální nabídce.
Speciály.
No teda, to je teda smích.
Jo, to slýchám pořád.
Pro tátu jsem byla Smíšek Kulíšek.
Ty jeho velký ruce.
Smíšku, máš ovladač? Co trochu vychladnout?
Musel bys mě rozžhavit.
A myslíš to se mnou vážně?
Já to zvládnu, hlavně buď upřímný.
Mám na starosti ty nejznámější kauzy.
Hollywood, co tě napadne.
Zvládnu cokoliv.
Ale byla by to škoda.
Teď myslím kvůli těm pavučinám.
Už jsem doufala.
Ale nějak to zvládnu.
Nějak to zvládnu.
Ano, myslím to s tebou vážně.
Ne! Panebože.
Počkej. Jen jako přátelé, dobře? Přátelé.
Přátelé.
S výhodami.
Jen přátelé.
- Dáte si něco? - Jo. Jedno americano, prosím.
- Jo. - Já jen kohoutkovou vodu.
- Jistě. - Ty si nic nedáš?
Nemám na to.
Vezmu to, jen...
Dobře. Můžu si dát croissant, flapjack,
čokoládové brownie a kávu?
Jistě, jakou kávu?
Bez kofeinu.
Výborně, tohle už si vezmu. Díky.
Takže...
Odkud máš můj e-mail?
Z tvých webovek.
Nemáš ho tam mít. Vidí ho každý jouda.
- Jo, to mi dochází. - Takže jsi komik?
- Tak trochu. - Moc ti to nejde.
To byla otázka?
Ne. Tohle já poznám. Nejde to dobře.
To není pravda, takže...
Něco jsem viděla na netu. Bylo to hrozný.
Zlepšil jsem se.
- A urážlivý. - Je to satira.
- Špatná. - Jsi snad kritička?
- Tady to je. - Děkuji.
Hele, Martho.
Slíbíš mi, že o těch videích v hospodě nikomu neřekneš?
Přestaň! Měl bys být hrdý!
Jdeš si za svým snem.
Jo, tomu já rozumím. Jen...
O co jde?
O tom, že budu komik, sním celý život.
Nikdy mi nedošlo, že to bude tak podělaně těžký.
Ale i to je někdy dobré, ne?
Jo, já vím. Já jen, že...
Dřív jsem si myslel, že moje sny povedou ke štěstí.
Ale teď mám pocit, že si musím vybrat.
Někdo ti ublížil.
Že jo?
Poznám to.
Jsi jako válečník
s dírou v brnění.
Jako bys byl zraněný.
Ublížila ti žena?
Zlomené srdce?
Ne, jsem v pohodě.
To by válečník řekl.
Ale já vidím,
že krvácíš.
Je to hluboká rána.
Kdo to byl?
Martho, můžeš už mě pustit?
- Chci jména. - Prosím.
Jména.
- Martho. - Jména!
Martho, pusť mě!
Ne! Neopovažuj se!
Je všechno v pořádku?
Jo, v pořádku.
V naprostém, opravdu.
Budete si přát ještě něco, nebo...
Jen účet.
Kudy teď jdeš?
Tudy.
Já jdu tudy.
Díky za to brownie.
Věděl jsem, že nemá miliony,
ale projev jejího šílenství ve mně zanechal jistý pocit neklidu.
Kdo byla ta žena a co ve mně viděla?
Kurva! Sakra!
SBÍKU, VIDĚLA JSEM, ŽE SE DÍVÁŠ, TY JDEN MALEJ ŠMÍRÁKU
ODESLÁNO Z MÉHO IPHONU
Někdy si říkám, co by se stalo, kdybych ji nesledoval.
Jestli by tohle utrpení skončilo, kdybych šel prostě domů.
Možná jsem chtěl být přistižen.
Možná jsem chtěl vědět, kam to může vést.
Dobře, lidi, zatím to bylo fantastická soutěž.
Spousta čísel, které chtějí postoupit do semifinále.
Ať vám ta nálada zůstane a přivítejte prosím dalšího komika,
Donnyho Dana!
Dobře. Tak jo, fajn. Jen si to tu rychle připravím.
Jen si to vybalím.
Otevřu ten starý krám.
Tak jo, dobře. Skvěle.
Bang! Ano. Tak dobře, bezva.
To je...
Jo, vím, co si říkáte.
Venus Williamsová už o sebe nepečuje.
Ne, spletl jsem si jméno. Pardon, mám nový materiály.
Jen si vezmu svůj blok a zopakuju to.
Dobře, takže... Tady je.
Jo, vím, co si myslíte.
Serena Williamsová už o sebe nepečuje.
Dobře, super. To nevyšlo. Pojďme dál.
Někdo přece. Paráda. Ideálně se v hledišti pohybujte.
Mámu už nikam nevezmu.
Vaše jméno?
Martha.
Zdravím, Martho. Stojí venku vaše vesmírná loď?
Jo, venku.
Chcete svézt na mou domovskou planetu?
Na vaši planetu? Kde jsem vtipnější než tady?
Prodáno!
A kde ta planeta je?
Belsize Park.
A jen ze zvědavosti, tou vesmírnou lodí myslíte...
Fiat Punto.
Paráda. Dámy a pánové, lepší už to asi nebude, to mi věřte.
Bože.
No tak. Dobře. Takže...
- Víte... - Umím zpívat.
Kvůli tomu nikdo nepřišel, takže...
Nech ji zpívat!
- Jo! Nech ji! - Ne.
No tak, nech ji zpívat!
Dobře, fajn, už dost. Tak začněte.
Jsem jen jedna z více, s níž při svitu měsíce chceš milovat se.
Nancy Sinatrová, co tu sakra děláte?
A když půjdeme tancovat, měla bych počítat, že neodvedeš si mě.
Co něco od Slipknot?
Nechal bych vás, ale nesnesu, že jste lepší.
Pořádný potlesk pro Marthu, prosím. Ano!
Byla jste naprosto skvělá. Bezva.
Víte, ta písnička mi vždycky přišla divná.
Mohli tam říct něco fakt hloupýho.
„A pak to všechno pokazím a řeknu blbost, že Hitler byl nepochopen.“
Takže jsem čerstvě vegan.
Něco jsem obětovat musel.
Jo, moje nová holka je mladice s pérem.
Jo, saje hlava nehlava. Ale ne!
Tak jo, jedeme dál, dobře.
STÍM NORKEM TI TO SEKLO NEVÍM, JAKO BYS ZÁŘIL
ODESLÁNO Z MÉHO IPHONU
STÍM NORKEM TI TO SEKLO NEVÍM, JAKO BYS ZÁŘIL
Do prdele.
Jak jsi to udělala?
- Co? - Zjevila se tu. Jako nindža kočka.
Dneska to byla sranda. Zasloužená výhra.
- Lepší než ty sračky na netu. - Tak asi díky.
Všechny ty tvoje čačky a udělátka.
Fakt vtipný, Sobíku.
Máš to v kostech. Tu komičnost, že jo?
Díky.
Mně neděkuj.
Děkuj sám sobě.
A svým kostem.
Podívej.
Ohledně včera, když jsem byl venku. Neměl jsem tě sledovat.
Ale ne. Neblázni.
Nevadí mi, že jsi nakoukl.
Jen příště zajdi dovnitř.
Uvařím ti svou specialitu.
A co je tvoje specialita?
Šťavnatá panenka.
Zatraceně.
Jsi naprosto šílená, že jo?
Kterou superschopnost bys chtěl?
Asi umět číst myšlenky.
Abych je nemusel hádat.
Co? Bojíš se, že si o tobě někdo myslí něco špatnýho?
Ne.
Spíš že na mě nemyslí vůbec.
- Ta moje je divná. - Jak jinak.
Chceš někdy
někoho rozepnout
a vlízt do něj?
Nemůžu říct, že bych to to nutkání míval často.
Kéž bychom na bradě měli zip.
Který by vedl až k podbřišku.
Někoho bych rozepnula a vklouzla do něj.
Žádáš mě tím o moji kůži?
Jo, nosila bych ji jako dupačky.
Božínku. Tulila bych se v tobě celou zimu.
To by bylo fajn.
Ale chyběly by mi sušenky.
Tak jo, mám nápad.
Řekni mi, který máš ráda,
a když se nikdo nebude dívat,
občas si rozepnu bradu a nějaký ti podám. Co ty na to?
To nejlepší z obou světů. Panebože.
Panebože.
Ten tvůj jazyk.
Než pozdě večer zaplujeme
do poklidné vinárny na sklenku či dvě.
A pak to všechno pokazím a řeknu blbost typu.
- Hitler byl nepochopen. - Mám tě ráda.
Mám tě ráda.
Ale ne.
- Jako kamaráda. Jak jsi říkal. - Jo. Promiň.
Řekla jsem příliš, co? Bože. Hloupá!
Jsem hloupá, pitomá nána!
- Ne. To nedělej, jo? - Nána!
Nic se neděje, jo? Tohle nedělej, jo? Prosím, jen...
Jednou mě asi přivedeš do hrobu.
Zip.
ŽÁDOSTI O PŘÁTELSTVÍ MARTHA SCOTTOVÁ
POTVRDIT – ODEBRAT
ZSE NÁS ZACHRÁNILA!
BEZE MĚ BY BYL ZTRCENÝ
N ĚKOHO JSEM DNES POZNALA
SVÝHO SOBÍKA, JE JEN AJEN MŮJ.
MARTHA SCOTTOVÁ PRÁVNIČKA
ZVRÁCENÁ STALKERKA
VYNESEN ROZSUDEK
STALKERKA ODSOUZENA
Hodiny jsem to zpracovával a dával si dohromady její minulost.
První zaměstnání, vyhazov za nevhodné chování vůči šéfovi.
Jak na něj začala čekat před jeho domem
a lživě ho obvinila ze zneužívání jeho dcery s postižením.
Jak na ulici napadla jeho matku.
Jak si za to odseděla čtyři a půl roku.
Usvědčená stalkerka stalkovala mě.
POTVRDIT – ODEBRAT
POTVRDIT
PŘÁTELÉ
NA MOTIVY HRY SOBÍK
Překlad titulků: Tomáš Pikl