тук-тук-туук я чула його олень! чулла його!!!
Надісслано з iPhone
Я заблокував Марту у фейсбуці, а потім взяв відпустку в пабі.
Можливо, у глибині душі
я сподівався, якщо зникну надовго, їй стане нудно,
або я зможу забути те, що сталося.
Але я ще кілька днів відчував її руку.
Запах поту на її шиї, коли вона притиснула мене до стіни.
І чому я завмер?
Чому я піддався?
Це було не по-людськи.
Як і завжди.
ти не бу в пабі деякий ча с олень ?? що відбувається
Надіслано з iPhone
Ти щось засидівся.
Ага. Не міг заснути.
Як пройшло побачення в п'ятницю?
О, не найкраще.
Слухай,
сподіваюся, ти не думаєш, що не можеш сюди нікого привести,
бо зустрічався з моєю дочкою.
Ні, це не так. Просто...
Вона кинула мене по дорозі додому.
От мерзота.
Якщо чесно, Донні, тобі буде краще без неї.
Я знав, що не можу більше сидіти вдома, ігноруючи проблеми,
тож пішов до Тері, вирішивши зробити щось
ще більш нерозважливе, ніж зазвичай.
Я хотів сказати їй правду.
Алло?
Здоров'ячка, друже. Доставка!
О, ясно. Іду.
Якого біса, Тоні?
Я знаю, я не кур'єр, але я дещо приніс.
Що?
Вибачення.
О, відвали, дешевий гандон.
То я можу зайти?
У тебе три хвилини.
Мене звати не Тоні.
Я знала це. Яке твоє справжнє ім'я?
Донні.
То ти чесний зі своєю переслідувачкою, але не зі мною.
Хоч щось з того, що ти казав мені, правда?
Твоя довбана мужлайська робота на будівництві, наприклад.
Ні.
Навіщо? Навіщо брехати?
Не знаю. Я почувався невпевнено, мабуть.
Просто мені було легше, прикидаючись кимось іншим.
Кимось, не знаю,
мужнім.
У житті не чула більшої маячні.
Ти, бляха, хворий, ти це знаєш?
Кажи вже, де ти працюєш?
- У пабі. - У якому пабі?
- Не можеш навіть сказати. -«Серце» в Кемдені.
Чим ти займаєшся?
Я щойно сказав.
Ніхто не хоче працювати в барі. Який план? Загальна картина?
Де ти хочеш бути через десять років?
Коміком.
Просто чудово.
Упевнена, це правильний сміх.
От воно що? Ти робиш усе це заради матеріалу?
Що? Ні. Тері, я б так ніколи не вчинив.
Я тобі не вірю. Я не вірю жодному твоєму слову.
І знаєш що?
Час скінчився, мудило. Геть, на хрін, з мого дому.
Послухай.
РЕДАГУВАТИ ПРОФІЛЬ
ТОНІ
ДОННІ
БУДІВЕЛЬНИК
КОМІК
«КОМІК»
Донні!
Ходи сюди. Ходи привітайся з кулінарною групою.
Ось і він!
Ви взагалі щось приготували?
- Ми досі на фламбе. - Ура!
Хто в тебе? Є якісь новачки?
О, так. Це Бо.
- Бо за фахом художниця. - Вітаю, Бо.
А це Шіла. Але, Боже мій, вибач, я забула, чим ти займаєшся.
Я юристка.
оленя якщо ти не хотів, щоб я пришла до тебе домів
тоді чому ти далі ходеш каналом додому?
Надіслано з iPhone
оленя
Коли я приїхав до Лондона,
ми з тодішньою подругою Кілі переїхали до її матері,
поки шукали спільне житло.
Дуже приємно.
Але заплановане на два тижні гостювання перетворилася на шість місяців,
а потім на рік,
а потім вона назвала мене нечутливим і з'їхала,
перш ніж я спромігся на ерекцію.
Тож потім за іронією, у яку я не міг повірити,
я якось став чоловіком її матері.
Невдовзі після переїзду Кілі
старший син Ліз загинув під час спуску по мотузці,
що було чи не найгіршим стартом для нової життєвої ситуації.
Боже, мені так шкода.
Ні. Усе гаразд.
- Ти впевнена? Я можу... - Так.
Гаразд. Добре. Я дуже швидко.
Я обійду тут.
Як справи? Радий бачити.
На три хвилини.
І я іноді сумніваюся, чи момент смерті сина Ліз
змушує її бачити в мені його продовження.
Наче він вийшов якось із дому й вернувся трохи більш шотландцем,
трохи більш невротиком,
трохи кращим із мотузкою.
Ось вона. Знайшла на горищі.
- Ні, не можу. - Він гарно одягався.
Так. Але, чесно, я б не зміг. Це неправильно.
Я лишу це тобі. Подумай над цим.
Чесно, Ліз, я не можу її прийняти.
Дивна життєва ситуація —
зійтися з двічі розлученою, зажуреною матір'ю колишньої дівчини.
Але зрештою я почав цінувати її присутність у моєму житті.
ЇЇ безмежна позитивність
властива лише тим, хто бореться з найнечуванішими обставинами.
Тому, коли Кілі дізналася про мої плани залишитися,
вона дозволила за однієї умови.
Що я ніколи не принесу хаос у дім її матері.
Не розумію, як це тобі вдається. Чесно.
Вдається що, люба?
Досі не випити й краплі алкоголю.
Мені краще без нього. Я й так збіса божевільна.
Мій старий колись казав,
я п'яний як чіп, навіть не доторкнувшись.
Знайоме відчуття.
Вона мені подобається.
- Долити? - Гадаю, нам час закінчувати.
Дієтичну колу, будь ласка.
Тебе буде тіпати від усього цього кофеїну.
Сподіваюся.
Було б непогано, якби мене трохи потрясли.
Слухай, Ліз, гадаю, нам варто закруглятися.
Я завтра рано встаю, і мені треба добре виспатися.
Я можу лишитися тут.
Прошу будь ласка.
Це колишній пансіонат. Кімнат багато.
Гадаю, Марті краще не лишатися.
Її звати Шіла! Боже мій!
Ти ж маєш бути тверезим.
Шіло, гадаю, я можу довіряти тобі, що ти не заважатимеш юному Донні.
Звичайно. Я прикушу губу, якщо раптом надумаю шуміти.
Чудово. Тоді вирішено.
Застелю тобі ліжко.
Донні, чому б тобі не зробити Шілі чашку чаю перед тим, як спатоньки?
Ти підеш звідси, негайно.
Ні. Я залишуся на ніч.
Було б нечемно — моя подруга Ліз стелить мені ліжко.
Вона не твоя подруга, і ти не лишишся.
Не пащекуй мені.
Радій, що я досі зацікавлена після того, як ти заблокував мене.
Я промовчу.
Якщо ти не припиниш це безглуздя, я викличу поліцію.
Ти б не посмів. Я юристка.
Я маю дотримуватися певних стандартів.
Не хочу, щоб поліція наробила вафель із нічого.
Тримайся подалі від уроків кулінарії.
Подалі від Ліз і подалі від цього будинку.
Тобі ясно?
Добре. Гаразд.
Що це буде...
не викликай поліцейзьких!! вечірка була в розпалі, коли я прийшла
та я навіть не люблю готувать тож байдже куплю щось готове
Надіслано з iPhone
Я всю ніч панікував,
думаючи про те, що може робити Марта, знаючи, де я живу.
Вона могла постійно заходити, переслідувати мене в коридорах мого дому,
прослизнути в моє ліжко серед ночі.
І що тоді?
Треба було піти в поліцію, та я вирішив спершу поговорити з нею,
сказати, якщо вона знову прийде,
вороття назад не буде.
Але вона так і не з'явилася.
Вона знала, це перша зміна після відпустки.
Це все, що було треба, щоб її позбутися?
Одна погроза про виклик поліції?
Здавалося, що це надто просто, надто легко,
надто...
Трясця!
Бляха.
Я відчиню.
Я казав тобі не приходити.
Не думаю, що тобі вирішувати.
Кілі.
Що ти...
- Що ти тут робиш? - У будинку моєї сім'ї?
- Ти ж цей район не любиш? - Я сказала мамі не говорити тобі.
Не хотіла створювати з цього проблему.
Але судячи з виразу твого обличчя, мабуть, запізно.
Ні, я просто... Надовго ти тут?
- На скільки, у біса, захочу. - Так. Ні, звісно.
Так, це серйозно. Твоя дівчина — психопатка.
Вона пише мені у фейсбуці. Вона не дасть мені спокою.
Я починаю хвилюватися, що наткнуся на неї.
Можеш із нею поговорити?
- Це не моя дівчина. - Тоді хто вона?
Краще розберися з цим.
Чому я? Я тут ні до чого.
Дурня. Ти щось зробив, щоб це спровокувати.
- Звинувачуй мене, як завжди. - Так, я звинувачую. Ти любиш драму.
Будь-що, аби вийти із застою в житті.
Овва. Радий бачити, що ти добре користаєшся з аспірантури
по психології.
Думав, ти марнуєш її, працюючи у квітковому магазині.
Якщо вона докучатиме, я розкажу мамі.
І тебе поженуть звідси, перш ніж нагадаєш, що ми друзі.
я так ненавиджу цю ссуку Кілі трклянуся я не дам їй спокою
Надіслано з iPhone
Тепер щодня Марта чигала надворі.
Бомба уповільненої дії на моєму житті.
Я йшов із самого ранку, вона була там.
Люблю тебе, пиптику. Думай про мене на роботі сьогодні.
Потім я повертався, іноді аж об 11 чи 12 годині ночі,
вона досі була там.
Як твоя зміна, оленю? Ти думав про мене?
Я не зрозумів навіщо. Вона до мене не підходила.
Вона більше не приходила в дім.
Вона уникала Ліз, коли та проходила.
Це були лише свистки й погляди мигцем,
вона присвячувала 15—16 годин на швидкоплинну зустріч.
Розкажи нам якийсь жарт, смішнюче. Розсміши мене.
Та невдовзі, з плином часу й похолоданням
я помітив у Марті зміну,
коли вона поринула в це втуплення.
Марто.
Усе гаразд?
У мені знову прокинулася та сама емпатія, через яку я й опинився тут.
Господи, Марто, скільки ти тут просиділа?
Ось. У мене десь є серветка.
На.
Гаразд.
Дозволь мені...
Ти застудишся до смерті, якщо просидиш тут усю ніч.
Я відвезу тебе додому, гаразд?
У моєї хазяйки є машина, і я...
Я відвезу тебе.
Гаразд, ходи.
Ось так. Ходімо.
Ось. Сідай.
Зроблю тобі чашку чаю.
Важливо, щоб ти якнайшвидше зігрілася.
МІС КАЗКОВА
МАРТА СКОТТ ПЕРШОКЛАСНИЙ БАКАЛАВР ПРАВА
На. Він гарячий.
Марто, ти маєш припинити вештатися довкола зупинки на моїй вулиці.
Чому?
Бо ти там лише тому, що мій будинок за 30 метрів.
Ти живеш поруч із моїм другом.
Тоді чому ти там, а не у свого друга?
Марто, прошу, не роби цього.
Мій дім дуже важливий для мене, і в мене немає грошей на інше місце.
Чорт.
О ні. Чому ти плачеш, пиптику?
Ні, я не плачу. Я просто...
У чому річ? Скажи.
У тобі, Марто. Річ у тобі.
Чим я можу допомогти, оленю? Що тобі потрібно?
Відпочити.
Від мене?
Від нас?
Про що ти говориш? Немає ніяких нас! Чорт забирай.
Я можу сказати тобі що завгодно, правда ж,
і ти вибереш лише те, що хочеш почути.
Поглянь на себе,
втупилася в мене, як...
Як що?
Я про те...
що ти в це віриш, чи не так?
Марто.
Я пориваю з тобою.
О ні.
О ні, будь ласка. Ні, не треба.
О ні.
Будь ласка.
- Я припиню. - Не роби цього, Марто, добре?
Просто послухай мене, добре? Послухай.
Не думай, ніби ти щось втратила. Думай про це як про свій здобуток.
Якщо ти зараз зупинишся й більше мене не бачитимеш,
усе ж було майже ідеально, чи не так?
Казка, про яку можна згадувати.
Але щоб це лишилося казкою,
ти маєш поважати наш розрив.
Ти ж не хочеш зіпсувати цей казковий кінець?
Ні.
Не хочу, Френкі.
Я нічого не зроблю... щоб нашкодити тому, що ми мали.
спустошонна порожня... я знаю ти всерйоз теж, щесь у твої очах...
тожя гдаю це прощання...
я лблу тебе мацюнький олень назавше в моєму сердці
надіслано з iphone
Добре, друзі. Гаразд, слухайте.
Вітаю в півфіналі. У вас п'ять хвилин.
Червоне світло спалахне за 15 секунд до кінця,
і якщо ви перевищите відведений час, будете дискваліфіковані.
- Ґленда — ваш конферансьє. - Здоров, хлопці?
Будь-які прохання, особливе представлення, вона ваша людина.
Так. Хай усім щастить.
Я придумав у голові цей виступ як відповідь на всі мої проблеми,
що вихід у фінал може витягнути мене з пекла минулих років.
І коли Марта щезла, здавалося, нічого не заважає.
Так було поки...
Тері.
- Якого біса? - Тепла зустріч.
Ні, просто...
Я не бачив тебе кілька тижнів.
- Що ти тут робиш? - Прийшла подивитися шоу.
- Ти несерйозно. - Абсолютно.
Якщо щось і змусить мене забути тебе, то це твоя невдача на очах у сотень людей.
Вистачить 20?
Вибач, а це хто?
Мої друзі.
Вони тут, щоб я не скотилася до звички
осоромлювати себе з жахливими чоловіками.
Радий знайомству.
Що ж, якщо раніше я не нервував, тепер почав.
Добре. Нам дуже важко догодити.
Гайда, бро. Мені треба відчиняти двері.
Так, вибач. Я зараз буду, гаразд? Дві секунди, так?
Вибач, не знаю, чому вирішив залишитися. Теж піду. Гарного шоу.
Отже, тату, якщо ти це дивишся...
- Ісусе. Чорт забирай. Ісусе. - ...одягни штани.
Як тебе представити?
Так. Можеш представити мене трохи скаженим?
Це може збити аудиторію з пантелику.
Авжеж. Ти наступний. Щасти, друже.
Гаразд, дякую.
- Молодець. Чудово. - Вам сподобалося, пані та панове?
Добре. Наступний промовець — псих.
Він вештався за лаштунками, наводячи на нас жах.
Це вже занадто.
Доведеться посадити під замок ваших доньок...
Я наче збоченець.
- ...і ласкаво просимо на сцену... - Заради бога.
- ...Донні Данн! - Гаразд, так.
Так, це...
Так, вибачте. Не треба нікого під замок.
Це не жарт.
Мені не потрібні ваші доньки. Це прозвучало, наче...
Я не збоченець.
Дивна фраза. «Посадити доньок під замок».
Замикають усіх жінок міста, замість того, щоб поладнати з одним збоченцем.
Це контрпродуктивно.
Гадаю, він у кожному разі збоченець. Тобто він може бути...
серійним убивцею чи мати...
особливу схильність до...
юних дівчат.
Отже, так, я не женуся за вашими доньками. Просто хочу прояснити.
Я з Шотландії, тож я радше за випічкою.
Я звучу не як шотландець, та як доказ погляньте на мене.
Мені щойно виповнилося 16.
Гаразд, добре. Так. Гаразд, нумо жартувати.
Донні Данн.
Три тижні тому подруга підійшла до мене
з ідеєю спробувати тантричний секс, мистецтво відстроченого оргазму.
Я відповів: «Зустрічаюся з тобою вже п'ять років,
і ти ні разу не кінчила.
Що ти ще від мене хочеш?»
Донні Данн.
Два тижні тому підійшла до мене й каже: «З нас погані коханці».
На що я відповів: «Годі тобі.
Ти говорила так про те, що ми кузени».
Донні Данн.
Через тиждень після цього прийшла й каже: «Думаю тебе кинути».
На що я відповів:
«Прошу. Ні».
Донні Данн.
Гаразд, так. Зробімо щось із реквізитом. Гаразд.
Особливо для тебе
Я хочу, щоб ти знав Що я пережила
Увесь час, що ми були в розлуці Про тебе я думала
Дякую. Йдемо далі.
Я сумую за тобою.
Я теж сумую за тобою, цілковита незнайомко.
Я не цілковита незнайомка. Я твоя колишня.
Не будь таким жорстоким.
Що це за дівка, з якою ти розмовляв там?
Це Кілі з твого фейсбуку?
Ні, це дрібничка, яка називається літературою, щоб ти знала.
Коли ти дивишся «Гру престолів»,
це не справжні дракони, ти це розумієш?
Не знаю, чому всі сміються. Ти повний відстій.
Гаразд, щоб ви краще розуміли, пані та панове,
це Марта, моя переслідувачка. Привітайтеся з Мартою.
Не смій мені це казати!
Я заплатила за квиток. Не смій натякати на нечисті наміри.
Проси вибачення негайно.
Трясця. Хто відчинив двері Бродмуру?
Мене переслідувачкою не назвеш.
Це ти тиняєшся вночі довкола мого дому.
Заглядаєш у вікна.
Надсилаєш імейли, благаючи про мій задній отвір.
Я й гадки не маю, про що вона.
Ні, маєш.
Я їм покажу.
- Він знає, про що я. - Її можна вивести?
- Дивіться. Ось. - Хто-небудь?
Я не знаю, що це.
Вибачте, можна її вивести? Так?
Дивіться, імейл. Анальний секс, тут написано.
Ось, бачите? Дивіться. Анальний.
- Гайда, люба. Виходимо. - Анальний секс, написано.
- Заберіть від мене руки. - Виходимо.
Вам не можна мене торкатися. У жодному разі.
Ні. Це він любитель задніх отворів.
Брудний маленький любитель задніх отворів.
Хтивий маленький барменчик, задньоотвірний виродок!
Не чіпайте мене!
Не можу маму нікуди запросити.
Тері. Трясця.
Заходь, швидко.
- Це була Марта? - Так.
- Оце сказ. - Знаю. Треба забиратися звідси.
Хочу з нею познайомитися.
- Ти ж не серйозно? - Ні. Хочу з нею познайомитися.
Ні, Тері. Це погана ідея.
Я психотерапевтка. Я можу до неї достукаєшся.
Вона божевільна. До неї не достукатися.
Мусиш вийти зі мною через задній хід.
Просто зроби це для мене.
Гаразд. Невдаха.
Це комічно, що ти боїшся жінки середнього віку.
Почекай, поки не почуєш про мою фобію
величезних занедбаних задніх кімнат.
- Оленю? - О чорт!
Чорт.
Чорт!
був з кимось прост тама?
iphoen
- Боже мій. - Бісове пекло.
Мене трясе.
Ісусе. Вона страшна.
Вона нас бачила?
- Сподіваюся, ні. - До біса.
Може, вип'ємо?
Не знаю.
Я не планувала приходити сюди з тобою.
Дай мені ще один шанс, прошу.
Слухай, справа не в ще одному шансі. Просто...
Я не хочу, щоб мене бачили з відстійним коміком із шоу.
Можеш сісти за столик позаду мене й говорити зі мною через плече.
Так, тобі б таке сподобалося, адже так?
Господи, цей виступ був брутальним.
Так. Усе було так добре.
У тебе були непогані шанси, якби вона не перебила.
- Ти завжди знайдеш правильні слова. - Угу.
То чому ти залишилася?
Подивитися, як ти страждаєш.
Захотілося вийти на сцену, обійняти тебе
й порадити знайти справжню роботу.
А ще я бачила, ти змінив свій профіль на сайті, і...
Не знаю.
Я подумала, це чогось варте.
Думала, чи зможеш забути те, що я зробив?
Ні. Мабуть, ні.
Це буде нижньою межею для всіх наших наступних суперечок.
По суті, я довіку переможниця.
Думаю, я можу з цим змиритися.
Хто ця лярва?
Ти, певно, Марта.
Я стільки про тебе чула.
- Я про тебе ні хріна не чула. - Заспокойся, Марто.
Хто ця клята лярва?
Тереза. Її звати Тереза.
Донні, гадаю, Марті треба трохи більше інформації.
Розумію, чому ти це робиш, але зараз не час.
Сядь. Саме час.
- Не чіпай його, сучко. - Марто.
Клянуся Богом, ще раз торкнешся його,
я зітру ці губи з твого обличчя.
Серйозно. Ходімо на вулицю, Марто.
Чесно, Донні, я б спитала, чи ви трахаєтеся,
та навряд чи ти б запхав свій член у таку брудоту.
- Що значить «брудоту»? - Ти знаєш, про що я.
Нам усім варто трохи заспокоїтися.
Ні, поки не скажеш, хто ця іноземна шалава з високими вилицями,
тримається, наче я не маю права тут бути,
коли це вона не має права бути в моїй країні!
Добре, Марто. Заспокойся.
- Усе гаразд? - Усе під контролем.
З такими людьми ти спілкуєшся? Наркомани й ґвалтівники вони всі.
Клянуся Богом, якби моя воля,
я б топила їхні човни на горизонті.
Знаєш що? Мені починає це набридати.
Тож, Донні, скажи їй, що ти зі мною на побаченні,
і їй треба валити?
Шльондра.
Шльондра!
Клята шльондра!
Ти мерзенна шльондрочка!
- Марто, годі! - Клята шльоха!
- Ти, клята потворна сука! - Марто!
Відпусти, Марто!
Підніжка!
Зупинися, Марто! Заспокойся!
- Сучка! Підніжка! - Допоможіть на хрін!
Підніжка! Сука! Шльондра!
Ти схожа на чоловіка!
Так, забирайся на хрін звідси, Марто!
Довбана сука-підніжка!
Ти, у біса, божевільна!
- Це неправда! - Закрий рота й послухай мене!
Не існує довбаного паралельного світу, де б я тебе хотів.
Тож тримайся від мене подалі, чуєш?
Якщо ти хоч, у біса, глянеш у моєму напрямку,
я викопаю тобі могилу.
Ти розумієш?
Ти, у біса, розумієш?!
Я розумію.
Тепер на хрін із мого життя.
Геть, на хрін, з дороги, будь ласка.
НА ОСНОВІ П'ЄСИ «ОЛЕНЯ» РИЧАРДА ҐЕДДА
Переклад субтитрів: Людмила Речич