‫- הפרק מכיל תיאורים של אלימות מינית -‬
‫- יש צופים שעלולים לחוש מוטרדים מכך -‬
‫שישה חודשים.‬
‫לקח לי שישה חודשים לדווח על מרתה.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫הייתי צריך לפתוח במה שקרה לטרי,‬ ‫שמרתה תקפה אותה אתמול, אבל לא עשיתי זאת.‬
‫אני רוצה לדווח על משהו. איך זה עובד?‬
‫על מה תרצה לדווח?‬
‫הייתי צריך לספר על המישוש, אבל לא סיפרתי.‬
‫אני לא יודע‬ ‫איך להגיד את זה, אבל עוקבים אחריי.‬
‫גבר או אישה?‬ ‫-אישה.‬
‫הייתי צריך לציין את שמה,‬ ‫את המאמרים, את פשעיה הקודמים,‬
‫אבל לא עשיתי זאת.‬
‫תראה, אני ממש מודאג.‬
‫אני חושב שהיא זקוקה לעזרה.‬
‫וכשהשוטר שאל...‬ ‫-למה לקח לך כל כך הרבה זמן לדווח על זה?‬
‫כל הזיכרונות צפו ועלו שוב.‬
‫- אַייל קטן -‬
‫כחמש שנים קודם לכן,‬ ‫הלכתי לפסטיבל אדינבורו.‬
‫תמיד שאפתי להופיע שם,‬
‫להצטרף להמולת מופעי הרחוב והאמנים‬
‫שמהמרים על סיכוי להתפרסם.‬
‫ידעתי שאני חייב לבוא הנה פעם ולנסות בעצמי.‬
‫כתיבה, משחק, מופע קומי, כל מה שצריך.‬
‫פשוט הייתי זקוק לסוג של חופש בחיים,‬
‫שמגיע רק אם חולמים בגדול‬ ‫ולא עוצרים עד שמגיעים להגשמה.‬
‫- ה"הופי" -‬
‫אז כשהגעתי למקום ההופעה שלי בפאתי העיר‬
‫ושמתי לב לחלונות המלוכלכים, לרצפה הדביקה,‬
‫לריח של שמן הטיגון כשנכנסתי,‬
‫הרגשתי שזה הכול.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫תוכלי להגיד לי איפה המופע הקומי?‬
‫אמן או צופה?‬
‫אמן.‬
‫הדלת ששם.‬
‫תודה.‬
‫- הפרינג' -‬
‫את מתכוונת לדלת אחרת, או...‬
‫תחבר לחשמל בפינה. תדחוף את השולחן הצידה.‬
‫מה? זאת הבמה שלי? כאן? בבר הראשי?‬
‫נכון.‬
‫כלומר, הטלוויזיות נשארות דולקות?‬
‫אנחנו משתיקים אותן.‬
‫והצופים?‬ ‫-אתה יכול לבקש מהם ללכת אם אתה רוצה.‬
‫לא, לא אעשה דבר כזה.‬
‫הם כאן כל השנה. אני כאן רק פעם אחת.‬
‫את יכולה לבקש מהם ללכת?‬ ‫-לא.‬
‫הם בכלל רוצים לראות מופע קומי?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫בסדר. כדאי שנתחיל. כן.‬
‫בחייכם!‬
‫לעזאזל עם אדינבורו פרינג'!‬
‫שלום, גבירותיי ורבותיי,‬ ‫וברוכים הבאים למופע הקומי.‬
‫אני אלך מאחורי הקיר הקטן ואחליף בגדים.‬
‫וכשאצעק לכם, כולכם תשתגעו ותקראו לי לבמה.‬
‫איך זה נשמע לכם?‬
‫נהדר. אדם אחד.‬
‫טוב, הנה זה בא.‬
‫גבירותיי ורבותיי, קבלו לבמה את...‬
‫דוני דאן!‬
‫כן, בדיוק! אני רוצה לשמוע אתכם!‬
‫אימא שלי מתה היום.‬
‫באמת? כלום?‬
‫מצחיק לפתוח מופע כזה‬ ‫כשאימא שלי בדיוק מתה, לא?‬
‫אנטיתזה?‬
‫ההופעות היו פשוט איומות.‬
‫ברוב הימים נאלצתי לבטל כי אף אחד לא הגיע.‬
‫פעם נאלצתי לסיים את המופע מוקדם‬ ‫כי הפכתי למטרה במסיבת רווקים.‬
‫תן לי. היי!‬ ‫-הנה!‬
‫לא!‬
‫לא, בבקשה! אני צריך את זה להמשך החודש.‬
‫לפעמים עמדתי ולא חילקתי עלונים‬
‫בתקווה שאף אחד לא יבוא.‬
‫עבר בערך שבוע,‬ ‫והרגשתי כמו הפסולת של עסקי השעשועים.‬
‫עברתי ברית מילה השבוע.‬ ‫הייתי צריך מספריים גדולים מספיק.‬
‫מבינים למה אני מתכוון?‬
‫אני אומר שיש לי זין גדול.‬
‫כלום? לא? באמת? בסדר. זה בסדר.‬
‫הלכתי לחנות לקנות חציל. חזרתי עם זה.‬
‫לכל הרוחות! הוא עבד עליי, נכון?‬
‫כן? הוא פשוט הדביק כמה ביצים לעציץ.‬
‫תהיתי, אם אארוז ואלך הביתה,‬ ‫האם מישהו ישים לב?‬
‫האם למישהו יהיה אכפת?‬
‫טוב, גבירותיי ורבותיי, זה היה המופע!‬
‫אני אעמוד ליד הדלת‬
‫עם דלי לתרומות שלכם.‬ ‫תנו כמה שלדעתכם המופע היה שווה.‬
‫תודה שבאת.‬
‫אאוץ'.‬ ‫-טוב יותר מאתמול, אני מניח.‬
‫מה היה אתמול?‬
‫כפתור וקונדום.‬
‫הנה, יש לי משהו בשבילך.‬
‫נפל למישהו מהארנק אתמול.‬
‫זה שלך אם אתה רוצה.‬ ‫אני יודעת כמה אתם, האמנים, אוהבים לבלות.‬
‫- אדינבורו פרינג' -‬
‫- מועדון החברים בלונה בר -‬
‫לא חשבנו שזה יעבוד כשצילמנו את זה.‬
‫אתה מכיר את הסצנה עם חיילי הפח?‬
‫צילמנו אותה בחוף הים בלנקסטר‬ ‫עם נייר כסף מהקייטרינג.‬
‫שמנו כל כך הרבה שבנג'י אמר‬ ‫שהוא מרגיש שהסתימות שלו זזות.‬
‫סליחה. סליחה על ההפרעה,‬ ‫אבל אתה עבדת על "פה יבש"?‬
‫כן.‬ ‫-אלוהים, אני מת על התוכנית הזאת.‬
‫מה עשית שם?‬ ‫-הייתי בצוות הכותבים.‬
‫אלוהים, לנשק לך את הרגליים עכשיו?‬
‫תראה, אני מעלה מופע ב"בר ההופי".‬
‫בוא לצפות בו אם תוכל.‬
‫"חחח על סרטן".‬ ‫-כן, זה שם נהדר, נכון?‬
‫ננסה.‬
‫ראיתם משהו טוב?‬
‫להתראות.‬ ‫-כן.‬
‫לעזאזל.‬
‫עפים על עצמם, אה?‬
‫כן, אבל השארתי רושם ראשוני גרוע.‬
‫מזעזע. לעולם לא תעבוד יותר בתעשייה.‬
‫סיכוי קלוש.‬
‫רואה את הבחור שם?‬ ‫-כן.‬
‫הוא כתב את "פה יבש". זה מדהים. ראית את זה?‬
‫קצת פה ושם. אני לא בקטע.‬ ‫-אז אתה מטורף.‬
‫זה צריך להיות לא חוקי,‬ ‫להיות כה מוצלח בגיל כה צעיר.‬
‫רוצה להכניס רעל למשקה שלו?‬
‫וואו, זה אפל.‬
‫אבל כן.‬
‫השחקנים הם שגרמו לתוכנית להצליח.‬ ‫-מסכים לגמרי.‬
‫מבאס אותי שדעתו חשובה לי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני קומיקאי כשהם צוחקים, ואמן כשהם לא.‬
‫איך היה הערב?‬ ‫-הם באו בשביל האמנות.‬
‫אני דוני, דרך אגב.‬ ‫-דריאן אוקונור.‬
‫אז אתה...‬
‫"פה יבש".‬
‫מה? אז מי...‬ ‫-עוזר הכתיבה שלי.‬
‫עוזר לשעבר, כי אני מבין שהוא גונב ממני.‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫מה שאמרתי על השחקנים היה קשקוש.‬
‫ידעתי מי אתה.‬ ‫הכתיבה הייתה החלק הכי טוב בתוכנית.‬
‫אל תדאג.‬ ‫-לעזא...‬
‫אמרת שאתה לא אוהב את זה.‬ ‫-נכון.‬
‫למה שתעשה תוכנית שאתה לא אוהב?‬
‫אני יצאן בתחום הטלוויזיה.‬ ‫אקח כל מה שמישהו ייתן לי.‬
‫מה לגבי קומיקאי כושל?‬
‫גבירותיי ורבותיי, קבלו בבקשה לבמה‬
‫את האיש שמכניס את הצחוק לגז הצחוק...‬
‫נחתוך את הקטע הזה.‬
‫דוני דאן!‬
‫אז... אימא שלי מתה היום.‬
‫אני מניח שזה מה שהיא הייתה רוצה.‬
‫שאמות איתה.‬
‫מי רוצה לפגוש את החבר שלי, פרסי?‬
‫כן!‬
‫בסדר. כן, בסדר.‬
‫זה פרסי. אנחנו במופע עם פיתום-בטן.‬
‫היי, פרסי, מה שלומך?‬
‫אני בסדר, תודה. אתה?‬
‫מה עשית היום, פרסי?‬
‫מצצתי זין.‬
‫וואו, נהדר. תודה.‬
‫מגניב.‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-תודה.‬
‫מעריך את זה.‬
‫אלוהים, שטר של 20.‬ ‫-לא אמרת "להתראות" אתמול בלילה.‬
‫אז חשבתי לבוא עכשיו.‬ ‫-אה, כן. טוב, אז להתראות.‬
‫לא, רגע. אני צוחק. סליחה.‬
‫אתה מוזר.‬
‫באמת? לעזאזל.‬
‫אל תדאג. קצת מוזרות לא מפריעה לי.‬
‫בוא נדבר. אולי יהיו לי כמה עצות‬ ‫איך להרים את המופע הזה רמה מעל.‬
‫וואו. כן. כלומר... זה יהיה נהדר, כן.‬
‫נתראה.‬ ‫-כן. נתראה, קאובוי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫דריאן נהיה מעורב במופע בשבועות הבאים,‬
‫נתן לי עצות לגבי קטעים שעבדו ולא עבדו.‬
‫...ושמור על קשר עין.‬
‫עשינו חזרות בשעות שונות כדי לדייק את הכול.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫שלוש שורות בחזית.‬
‫עד מהרה הטלוויזיות כובו‬ ‫והכיסאות הופנו לכיוון הנכון.‬
‫אפילו צוות הבר‬ ‫דחה לקוחות שהעזו לשאול מתי צופים במשחק.‬
‫לא, לא נפעיל את זה היום.‬ ‫נסה את הפאב בהמשך הרחוב.‬
‫והמופעים פשוט פרחו.‬
‫גבירותיי ורבותיי, קבלו לבמה את‬
‫דוני דאן!‬
‫אימא שלי מתה היום.‬
‫כן, אני מניח שזה מה שהיא הייתה רוצה.‬
‫שאמות איתה.‬
‫בכל ערב הייתי‬ ‫יוצא עם דריאן וחי כמו מפורסם.‬
‫בבר הראשי בעיר לחברים בלבד,‬
‫שתינו קוקטיילים עד השעות הקטנות,‬ ‫דיברנו בלי סוף על המופע‬
‫ועל מה שנעשה איתו כשהפסטיבל ייגמר.‬
‫אנחנו צריכים לגרום לך להופיע בלונדון.‬
‫דריאן לא היה דומה לאף אחד אחר שפגשתי.‬
‫הוא אמר שהוא...‬
‫בודהיסט, פנסקסואל פוליאמורי‬ ‫שאוהב את הדברים האיכותיים בחיים.‬
‫בשבועיים של היכרות איתו, הוא פקח את עיניי‬ ‫לסוג של התרגשות שלא ידעתי על קיומה.‬
‫קשה לצעוק לעזרה כשאתה כבול לרדיאטור‬
‫עם צעצוע מין בתוך הפה.‬
‫וכשישבנו בבר לחברים בלבד‬ ‫ודיברנו על ענייני העולם‬
‫הרגשתי שאני גולש על משב רוח של שינוי.‬
‫כאילו שהאיש הזה‬ ‫החזיק במפתחות למועדון סודי,‬
‫וכל שהיה עליי לעשות‬ ‫הוא לתת לו להוביל אותי.‬
‫מה אנחנו עושים פה?‬
‫הם מסיירים בשירותים.‬
‫עלינו לגרום לך לכתוב איתי תסריטים.‬
‫כן. זה יהיה מדהים.‬
‫מוכן?‬ ‫-מוכן לכל דבר, כן.‬
‫מצוין. הנה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה בחור טוב.‬
‫אבל כל דבר טוב מגיע לסיומו.‬
‫אם לדעתכם זה רע, הייתי כל כך שיכור‬ ‫ששמתי רשת לשיער על הפין שלי.‬
‫דריאן חזר ללונדון מוקדם,‬
‫ולא שמעתי ממנו עד סוף הפסטיבל.‬
‫אולי הוא יצא להפסקה או חופשה,‬
‫אבל זה הרגיש מוזר.‬
‫וכשהעלונים נזרקו והפוסטרים הוסרו,‬
‫כשהטלוויזיות חזרו לפעול והכדורגל שוב שודר,‬
‫תהיתי אם זה היה איזה חלום מטורף.‬
‫האם זה בכלל קרה?‬
‫בדיוק.‬
‫תרגישו כמו אש שזורמת בעורקיכם.‬
‫תנו לה לקחת אתכם לאן שתיקח.‬
‫בחודשים שלאחר מכן‬ ‫הלכתי לבית ספר למשחק באוקספורד.‬
‫אני זוכר שכשהתקבלתי‬ ‫כמעט פרצתי בבכי מרוב אושר.‬
‫אבל בעקבות כל מה שקרה באדינבורו‬ ‫ולמרות שפגשתי את קילי,‬
‫החזרה לחיי לימודים נראתה לי כמו צעד מוטעה.‬
‫ובזמן שהסתובבתי בבגד גוף‬ ‫והעמדתי פנים שאני אש...‬
‫או כשעשיתי חימום קולי...‬
‫או כשחיקיתי חיות‬
‫ובעיקרון עשיתי כל דבר חוץ ממשחק,‬
‫הרגשתי רגש בלתי ניתן לביטוי‬
‫בבטן.‬
‫התגעגעתי לדריאן.‬
‫התגעגעתי לביטחון שהוא השרה עליי,‬ ‫לתחושת הרלוונטיות,‬
‫לתקווה שיום אחד חיי יובילו לאנשהו.‬
‫עכשיו, כשהייתי גוף בים של שחור,‬ ‫הרגשתי שוב חסר ערך,‬
‫כאילו אני מתכווץ מהעולם,‬ ‫בדיוק כשפיתחתי חיבה אליו.‬
‫דוני.‬
‫אתה בא?‬
‫כן.‬
‫- דריאן -‬
‫אני מצטער, אני חייב לענות.‬
‫הכול טוב, גבר? כן.‬
‫טוב לשמוע ממך.‬
‫כן. לא, אני מת על זה. אני ממש נהנה.‬
‫תראה, יש זמן טוב יותר שנוכל לדבר?‬ ‫האמת שאני בשיעור עכשיו.‬
‫מה? אתה רציני? אתה רוצה שאכתוב איתך?‬
‫כן, חבר. אלף פעמים כן. כמובן. כלומר...‬
‫דוני, על מה אתה‬ ‫מבזבז את הזמן? היא משתוללת שם.‬
‫כן, אני בא בעוד שתי שניות, בסדר?‬
‫תראה, אני חייב ללכת, אבל כן, מאה אחוז.‬
‫דוני ברסקו.‬
‫שינייד אוקונור.‬
‫טוב לראות אותך. אתה בסדר?‬
‫כן. תיכנס.‬
‫תודה, כן.‬
‫וואו, המקום הזה מדהים.‬
‫וואו, יש לך חתול.‬
‫פרגוס. אנחנו ממש מאוהבים.‬
‫זה לא מפתיע אותי.‬
‫אתה חבר מקסים, נכון, פרגוס? שלום, חבר.‬
‫כוס תה?‬
‫טוב, האמת שכתבתי כמה סצנות וכאלה.‬
‫לא משהו גדול. עדיין צריך קצת לעבוד על זה.‬
‫בסדר.‬
‫שישים עמודים.‬
‫כן, זה לא לקח הרבה זמן.‬
‫אני אגיד לך מה.‬
‫למה שלא תעשה לי תקציר?‬ ‫זה יהיה שיעור טוב במכירות.‬
‫טוב, זה על בחור בשם נייג'ל,‬
‫עורך דין מרשים שמחליט, בגיל 50,‬
‫לנסות את כוחו בהיאבקות מקצועית.‬
‫זה די נישתי.‬
‫באמת?‬
‫כן. מי עדיין צופה בהיאבקות מעל גיל שש?‬
‫כן, לא. לא אני בכל אופן.‬
‫תמשיך.‬
‫בכל אופן, בעיקרון, הוא נכנס לזה‬ ‫והוא מתחיל להיאבק עוד ועוד.‬
‫עד מהרה הוא מתקשה‬ ‫לשמור על איזון בין שני העולמות שלו.‬
‫הוא מתחיל להגיע‬ ‫לתביעות משפטיות עם פנסים בעין,‬
‫או שהוא שכח להוריד את האיפור ו...‬
‫אז הוא צריך לבחור.‬
‫לחיות את חייו כעורך דין,‬
‫או כ"הארי התליין",‬
‫המתאבק הקשוח, שתיין הבירה, מאוסטין שבטקסס.‬
‫"הארי התליין" הוא שמו בהיאבקות.‬
‫נדרשת עוד עבודה.‬
‫אבל לא קראת.‬
‫אקרא אותו כשתמכור לי אותו.‬
‫אני יכול לשבת בחדר אחר ולנסות...‬
‫אתה רוצה להתמסטל?‬
‫מה, כאן?‬ ‫-כן, למה לא?‬
‫נוכל לצאת לשתות משהו אחר כך.‬ ‫זה יהיה כמו אדינבורו שוב.‬
‫כן, בטח.‬
‫לעזאזל, עבדת עם אנשים‬ ‫שהם אגדה בעולם הקומדיה.‬
‫איך הם?‬ ‫-ממוצעים.‬
‫לא, אין מצב. הם מדהימים.‬
‫את חלקם הייתי בוחר‬ ‫בין חמשת הגדולים כאורחים בארוחה שלי.‬
‫שיחקת את זה פעם?‬
‫שאתה מזמין את מי שתרצה לארוחה,‬ ‫אבל צריך לבחור רק חמישה.‬
‫נשמע נורא. הבית שלי הוא מרחב קדוש.‬
‫רק מי שמיוחד מאוד רשאי להיכנס.‬
‫בחייך, זו תשובה מתחמקת. במי היית בוחר?‬
‫לא בידוענים.‬
‫אבחר מנהיגים, גורואים, ערניים רוחנית.‬
‫או זה, או אותי בכל מקום.‬
‫שישה כמוך במסיבה אחת.‬ ‫אלוהים, אני יכול לדמיין כמה סמים יהיו.‬
‫אגיד לך את שלי.‬
‫ג'רווייס, סשה ברון כהן, ג'וליה דייוויס,‬
‫קוגן או פריור, ואני לא יודע, גנדי או מישהו‬
‫כי צריך להיראות הגון באירוע כזה.‬
‫רוצה להתמסטל ממש?‬ ‫-כן.‬
‫לא, כאילו, ממש.‬
‫ממש כן.‬
‫מה היה הסוד שלהם, דרך אגב?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫מה הם עשו כדי להגיע לאן שהם היום?‬
‫הקשיבו לי.‬
‫ברצינות.‬
‫הם השליכו את עצמם לכל מה שביקשתי מהם.‬
‫וואו, זה אדיר.‬
‫הנה. בוא שב לידי.‬
‫מה כל זה?‬
‫זו פצצה של אקסטזי.‬
‫וזה ג'י-אייצ'-בי. זה חומר מרגיע.‬
‫זה מרגיע אותך.‬ ‫-כן.‬
‫תסמוך עליי. מעולם לא חווית דבר כזה.‬
‫לא חוויתי משהו כמוך, זה בטוח.‬
‫לכל הרוחות. זה דוחה.‬
‫בשביל ליהנות צריך קצת לסבול.‬
‫הפעם הראשונה שהתמסטלתי כך‬ ‫לא הייתה דומה לדבר שאי פעם חוויתי.‬
‫הרגשתי כאילו קרן אור אלוהית זרחה מהחלל‬
‫דרך הגג של דריאן לתוך הסלון שלו,‬
‫בדיוק לנקודה שבה ישבתי,‬
‫בעוד גלי האוקיינוס ההודי החמימים‬ ‫עברו בגופי הלוך ושוב.‬
‫ועל הספה הזאת, דריאן דיבר על כישרונותיי‬ ‫כאילו אני כמו כל הקומיקאים שגדלתי עליהם.‬
‫מצפה לך עתיד מזהיר.‬
‫עתיד מזהיר מאוד.‬
‫עם כל משפט שהוא אמר ועם כל סם שלקחתי,‬
‫התחלתי להאמין בזה, להריח את זה,‬
‫לטעום, אפילו.‬
‫שהחלומות שלי ניתנים לכימות.‬
‫שאוכל כמעט לאחוז בהם כשהם נפתרים למולי.‬
‫אין זמן לחכות.‬
‫לא אכפת לך, נכון?‬
‫לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫אני עומד להקיא.‬
‫לא. לא בקערה של החתול.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אטפח לך על הגב.‬
‫תודה. אני ממש מצטער.‬
‫אלוהים. אני ממש מצטער.‬
‫עצור!‬
‫חלב שקדים יהיה בסדר?‬
‫בבקשה. זה יעזור לך.‬
‫אני ממש מצטער על זה.‬
‫זה בסדר. נתקדם לאט יותר בפעם הבאה.‬
‫הייתי רוצה להעמיד פנים‬ ‫שזה לא המשיך מעבר לכך.‬
‫- שיחה נכנסת ‬ ‫דריאן -‬
‫היי, גבר. איך הולך?‬
‫כן. לא, אני בסדר.‬
‫תראה, אני בדיוק נכנס לשיעור, אז אם...‬
‫מה?‬
‫מה? הערוץ קיבל את "הארי התליין"?‬
‫בחיי. הם אוהבים את זה? זה פשוט...‬
‫כן, זה מדהים. אני...‬
‫אתה רוצה שאני...‬
‫כן.‬
‫זה הגיוני.‬
‫כן. לא, בטח, כן. אני אבוא.‬
‫זה ענק.‬ ‫-כן. זה נהדר. תודה.‬
‫שיהיה ערוץ עצום שיתמוך בך‬ ‫בשלב מוקדם כל כך בקריירה שלך.‬
‫דריאן הסביר לי את כל מה שאמרו בערוץ,‬
‫וחייכתי מאוזן לאוזן‬
‫כשהוא דיבר על עמלות סדרה ועל תקופות אופציה‬ ‫ועל כל הדברים הנפלאים האלה שלא הבנתי,‬
‫שעד שהוא הוציא את הסמים,‬ ‫אמרתי כן ללא היסוס.‬
‫חשבתי שפישלתי, אתה יודע.‬
‫מה?‬
‫בזה.‬
‫כשהקאתי.‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫דרוש הרבה יותר מקיא‬ ‫כדי להרחיק אותי מהכישרונות שלך.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אם יש משהו שאוכל לעשות...‬
‫פשוט... תמשיך לחלום.‬
‫זה קל.‬
‫אחרי שעברתי ללונדון עם קילי,‬
‫התחלתי לקחת סמים בבית של דריאן‬ ‫כמעט בכל סוף שבוע.‬
‫הנה. נתחיל בסם הרגיל.‬
‫הלכתי בעיניים עצומות אחר ההבטחות שלו,‬
‫האמנתי שההצלחה נמצאת ממש מעבר לפינה.‬
‫שאקבל תוכנית משלי עד גיל 30.‬
‫שאהיה מיליונר בערך באותו הזמן.‬
‫כל הדברים שהוא אמר לי‬
‫לפני שהוא האכיל אותי בכימיקל החדש.‬
‫הפכתי מבחור שעישן קצת גראס‬ ‫לאחד שלאורך שבוע שלם מסטול על קראק.‬
‫לך אל ההיי. אל תפחד.‬
‫ומת'.‬
‫תאמץ אליך את הפוטנציאל היצירתי שלך.‬
‫והרואין.‬
‫אתה תגיע רחוק.‬
‫כשאתה לוקח מספיק כדי להגיע למצב‬
‫שבו כל המחשבות נעצרות והאופוריה מתחילה,‬
‫הדיבור על העתיד ועל תהילה ואושר‬
‫מרגיש אמיתי כמעט כמו‬ ‫הכימיקלים שזורמים בגוף.‬
‫זה היה רק עניין של זמן, כמובן.‬
‫התעלפתי פעמים רבות בחברתו.‬
‫לעתים קרובות התעוררתי‬ ‫ומצאתי אותו שוכב לידי,‬
‫ידיו ופיו במקומות שונים, מגששות סביב גופי.‬
‫הייתי מדדה לשירותים‬
‫ומוצא את הנוזלים המצחינים שלו‬ ‫באזור איבר המין שלי.‬
‫ואז, בכל יום שני,‬ ‫הוא היה חוזר לאותו אופי קר וקשוח,‬
‫נותן לי הערות אכזריות‬ ‫ומכריח אותי לשכתב בלילות‬
‫כשאני בקריז, ללא תשלום,‬
‫תוך כדי שאני משתעל מדלקת הגרון שחטפתי.‬
‫ובכל זאת חזרתי.‬
‫אתה לא מבלה איתי את יום הולדתי?‬ ‫-לא, אני הולך לדריאן. אמרתי לך.‬
‫מה לעזאזל, דוני? זה לא קצת מוזר לך?‬
‫אני לא רוצה לנסוע‬ ‫עם חברייך. אין לי כסף לזה.‬
‫אז במקום זה אתה הולך‬ ‫לבית של תסריטאי מבוגר לקחת סמים.‬
‫אני יודע שזה לא נשמע לך הגיוני.‬ ‫הוא עוזר לי בקריירה.‬
‫מה הוא עשה? עבדת בבר מאז שהגעת ללונדון.‬
‫אתה עושה בשבילו הכול בחינם.‬ ‫-אין לי זמן לשיחה הזאת.‬
‫באותו לילה, דריאן הגיש לי אל-אס-די.‬
‫אני אקח חצי. אתה תיקח אחד וחצי.‬
‫אני אלווה אותך כדי שתרגיש בטוח.‬
‫תן למוזיקה לקחת אותך לאן שהיא רוצה.‬
‫לפעמים אני נזכר בסצנה הזאת‬ ‫שאני, בשנות ה-20 לחיי, בהיי כמו עפיפון,‬
‫צופה בגבר בן ה-55 הזה‬
‫רוקד ריקוד אמזוני מוזר מולי,‬
‫כשמישהו שואל אותי,‬
‫"איך הגעת לתחום הקומדיה?"‬
‫תמשיך לספר לי מה אתה רואה.‬
‫צבעים מנצנצים. את קווי המתאר של משהו.‬
‫אז אני עוף החול עכשיו?‬
‫זה מה שאתה רואה?‬
‫חשוב שתראה בי משהו חזק.‬
‫עוף החול. אביר.‬
‫אולי אחד מהמתאבקים שאתה אוהב.‬
‫לפתע, כאילו משום מקום,‬
‫מחשבה ברורה וחזקה נכנסה לראשי.‬
‫"הוא מנסה לשלוט במוח שלך."‬ ‫-מה קרה?‬
‫"האיש הזה רע. המצב הזה רע. צא עכשיו."‬
‫לעזאזל!‬
‫-מה קרה? מה העניין?‬
‫אני לא רואה. אני רואה רק לבן.‬
‫זה בסדר. זו לידה מחדש.‬
‫אני לא רואה. אני לא מצליח לראות.‬ ‫-אתה בטוח איתי.‬
‫תת המודע שלי, אותו הדחקתי כל הזמן הזה,‬
‫עלה כדי לשקף לי את המצב הדפוק.‬
‫מה קורה?‬
‫זה רע. אומרים לי שזה רע.‬ ‫-זו פרנויה.‬
‫תילחם בזה.‬ ‫-תכבה את המוזיקה.‬
‫זה כבוי.‬
‫לעזאזל!‬
‫אלוהים!‬
‫אוי, אלוהים! המוזיקה הארורה!‬
‫לעזאזל!‬
‫קח את זה.‬
‫לא.‬ ‫-זה יקל על הסבל.‬
‫לקחת את זה בעבר. זה מרגיע.‬
‫לא, תנסה לשמור את זה בפנים.‬
‫תבלע.‬
‫יופי.‬
‫זה היה חזק!‬
‫בסדר.‬
‫הנה.‬
‫תנשום לתוך היד שלי. תנשום.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר. זה חלק מהעניין.‬
‫הכול חלק מזה.‬
‫תירגע.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא.‬
‫איך היה לך?‬
‫כדאי שתתקלח. שטיפה במים חמים תעשה לך טוב.‬
‫לעזאזל!‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫בוא הנה.‬
‫הייתי רוצה לומר שעזבתי,‬
‫שיצאתי משם בסערה ולא חזרתי יותר,‬ ‫אבל נשארתי עוד ימים לאחר מכן.‬
‫למעשה, ביום שני, חטפתי דלקת עיניים‬
‫ושכבתי על הרצפה שלו‬ ‫כשהוא רחץ אותן במי מלח.‬
‫בשלישי האכלתי את החתול שלו‬ ‫כשענה לשיחות טלפון.‬
‫ביום רביעי, סוף סוף הלכתי הביתה.‬
‫היי, מה קרה?‬
‫לא, כלום. אני פשוט‬ ‫מרגיש רע על מה שהיה בינינו.‬
‫מה שהכי הפריע לי היה חוסר הידיעה.‬
‫מה קרה בכל הרגעים שהתעלפתי?‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. כן.‬
‫הוא האמין בי אי פעם,‬ ‫או שזו הייתה מניפולציה מתוכננת מראש?‬
‫האם הוא היה פיכח כל הזמן הזה?‬
‫ומה הוא הרוויח מזה?‬ ‫האם זה היה רק רצון להשחית?‬
‫להשיג את מה שהמוח החולה שלו רצה להשיג?‬
‫זה מה שהדליק אותו? להרוס לי את החיים?‬
‫את רוצה שנצפה במשהו במקום?‬ ‫אני לא בקטע של זה.‬
‫לא, תשתוק.‬
‫אני מצטער. זה פשוט לא קורה היום.‬
‫זה לא קרה גם אתמול.‬ ‫-אולי אני פשוט צריך הפסקה מכל זה.‬
‫מה? הפסקה מסקס או ממני?‬
‫וואו.‬
‫בסדר.‬
‫אחרי שקילי עזבה, התפרקתי לחתיכות.‬
‫עכשיו כל מה שנותר לעשות‬ ‫היה לבהות בזיכרון של מה שקרה.‬
‫התחלתי להרגיש בלבול מיני עצום‬
‫שמתפרץ בגופי.‬
‫חשבתי שאולי זה יעבור,‬ ‫אבל זה הפך לחוסר ביטחון‬
‫שהפך לטירוף סוער בתוכי.‬
‫לא ידעתי אם הרגשות האלה היו בגללו‬
‫או שהם תמיד היו קיימים עמוק בתוכי.‬
‫הכול קרה בגלל ששידרתי משהו‬ ‫שלא הייתי מודע לו?‬
‫או אולי מה שקרה גרם לי להיות כזה?‬
‫הייתי מסתובב בתחושה שכל מי שהסתכל עליי‬ ‫היה יכול לראות מה עובר עליי.‬
‫כאילו הם הציצו לתוך נשמתי,‬
‫ראו את האונס ואת הספקות ואת הבלבול.‬
‫כאילו שעיניי היו חלונות‬ ‫לסוד השמור ביותר בחיי.‬
‫הייתי חולם שאני הורג אותו,‬
‫כורת לו את הזין או את הלשון,‬ ‫איזה מהם שגרם לי הכי הרבה נזק,‬
‫ושורף את גופו עד היסוד.‬
‫אז אחרי חודשים של שנאה וכעס ובלבול,‬
‫לא נותרה לי ברירה.‬
‫- אקסטרים -‬
‫לעזאזל.‬
‫הגעתי מהר לאורגזמה,‬
‫בצורה כזו שאי אפשר היה להכחיש‬ ‫שהתשוקות שלי השתנו.‬
‫בכל יום, המחשב הנייד קרא לי.‬
‫הרגשתי מבולבל. כעסתי.‬
‫הרגשתי שאני עובר את גיל ההתבגרות מחדש.‬
‫בסדר, כן.‬
‫התחלתי לעשות סקס פזיז עם אנשים מכל המינים‬
‫במרדף נואש אחר האמת.‬
‫הייתי מביא את עצמי‬ ‫למצבים דפוקים של סיכון שיאנסו אותי שוב‬
‫בניסיון להבין את הפעם הראשונה.‬
‫כאילו אם יעבירו אותי כמו מופקר,‬
‫אולי לפחות איפטר מהרעיון‬ ‫שהגוף שלי הוא חלק ממני.‬
‫למי אכפת אם זה קרה בעבר?‬
‫זה קרה המון פעמים מאז, אז מה זה משנה?‬
‫אבל זה כן.‬
‫זה היה חשוב כי זה מה שהוא רצה.‬
‫זה מה שהוא ראה בי כל הזמן.‬
‫ואז הגיעה תחושה כה מרירה,‬ ‫שכמעט יכולתי לחוש אותה בגרון.‬
‫שהוא זוכה מאשמה איכשהו.‬
‫עכשיו הייתי תקוע.‬
‫הייתי מוקף בשונאי נשים‬ ‫כל כך הטרונורמטיבים,‬
‫שלא יכולתי שלא להשתוקק לאישורם.‬
‫היה מזג אוויר סוער ביותר.‬
‫הייתי כל כך הרבה פעמים במיורקה. יפהפה שם.‬
‫יש את החבילות של "הכול כלול" שאתה פשוט...‬
‫הכול בחינם. כאילו, הכול.‬
‫דייטים ומערכות יחסים בכמויות.‬
‫והכול התחיל מאותו גיהינום.‬
‫אבל אני חושב שאמשיך עם...‬
‫לא התעניינתי באהבה.‬ ‫כבר לא הייתה לי יכולת לזה.‬
‫רק רציתי שהאנשים האלה יספקו תשובות.‬
‫אתה מכיר, במיורקה, כששואלים‬ ‫אם אתה רוצה לעשות התעמלות במים?‬
‫לא צריך להציע לי חמש מיליון פעם...‬
‫סליחה. אני רק קופץ רגע לשירותים. טוב?‬
‫אני כבר חוזר, בסדר?‬
‫ואני דחיתי והרחקתי כל אחד ואחת מהם.‬
‫אתה יכול לבצע סיבוב של‬ ‫360 מעלות, לחרוק בלמים ולנסוע משם מהר.‬
‫הרבה אנשים חזרו לצלם עם סרט צילום עכשיו.‬
‫אבל אני חושב שאמשיך עם הדיגיטלי.‬
‫עד שפגשתי את...‬
‫היי.‬
‫אתה חמוד יותר במציאות מאשר ברשת.‬
‫בכנות, בחלק מהדייטים שהייתי בהם,‬
‫הבחורים מבוגרים ב-15 שנה‬ ‫יותר מתמונת הפרופיל שלהם.‬
‫היא הייתה כל מה שרציתי.‬
‫כל מה שהייתי צריך.‬
‫חכמה, מצחיקה, בטוחה, חזקה.‬
‫תחזור איתי הלילה.‬
‫אבל עם כל אחיזת יד או מבט מתמשך‬
‫הגיעה תחושה מרסקת של כעס ובושה‬
‫שהתאהבתי בה,‬
‫שלא יכולתי להתחבא באנונימיות יותר.‬
‫רק אל תספר לטוני.‬
‫ואולי הדבר המר מכול הוא‬
‫שאולי לא הייתי מרגיש כך‬ ‫אם הוא לא היה עושה את מה שעשה.‬
‫אבל כשמרתה הופיעה,‬
‫כל הבלבול הזה דעך...‬
‫כשהיא הגיעה, לכאורה ללא מאמץ,‬
‫לצדדים האפלים ביותר‬ ‫של חוסר הביטחון שלי, והפכה אותם לאור.‬
‫זה צריך להיות לא חוקי,‬ ‫מבנה עצמות כמו שלך.‬
‫צריך לגבות ממך מס על זה. מס גברים.‬
‫מרתה ראתה אותי כמו שרציתי שיראו אותי.‬
‫אז כשהגיע השלב של פנייה למשטרה,‬
‫פשוט לא יכולתי לסבול‬ ‫את האירוניה שבדיווח עליה, אבל לא עליו.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫תמיד הייתה תחושה שהיא חולה,‬ ‫שאין לה שליטה על זה,‬
‫בעוד שהוא היה מנצל מניפולטיבי והרסני.‬
‫להודות בה, משמע להודות בו.‬
‫ועוד לא סיפרתי עליו לאף אחד.‬
‫אז כשהשוטר שאל...‬ ‫-למה לקח לך כל כך הרבה זמן לדווח על זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לך הביתה, תעבור על המיילים שלה,‬
‫וכשתמצא משהו בעל משמעות, תחזור.‬
‫עד אז, אם לא נראה ראיות ראויות,‬
‫לא נוכל לעשות דבר.‬
‫ובזאת חזרתי לנקודת ההתחלה.‬
‫- אם חוויתם או שאתם מכירים‬ ‫מישהו שחווה אלימות מינית -‬
‫- בקרו באתר למידע נוסף ולמקורות סיוע -‬
‫- מבוסס על המחזה‬ ‫"אייל קטן" מאת ריצ'רד גאד -‬