Följande avsnitt innehåller skildringar av sexuellt våld
som vissa tittare kan uppleva som obehagliga.
Sex månader.
Det hade tagit mig sex månader att polisanmäla Martha.
Kan jag hjälpa dig?
Jag borde inlett med Teri och överfallet som Martha utsatt henne för, men nej.
Jag vill anmäla nåt. Hur går det till?
Vad vill du anmäla?
Jag borde ha nämnt tafsningen, men nej.
Jag vet inte hur jag ska säga det, men jag blir stalkad.
- Av en man eller kvinna? - Kvinna.
Jag borde ha nämnt hennes namn och hennes tidigare brott, men nej.
Alltså, jag är väldigt orolig.
Hon behöver nog hjälp.
- Och när polisen frågade... - Varför har du väntat så länge?
...sköljde allt över mig igen.
Fem år tidigare åkte jag till Edinburgh Festival.
Jag hade alltid velat uppträda där,
bli en del av myllret av gatuartister och underhållare som försökte slå igenom.
Jag visste att jag måste försöka själv. Skrivande, skådespeleri, komik,
vad som än krävdes... Jag behövde den sortens frihet i livet
som man bara kan få genom att drömma stort och göra allt för att lyckas.
När jag kom till min lokal i utkanten av stan
och slogs av smutsen på fönstren, klibbet på golven och lukten av frityrfett
kändes det stort för mig.
- Hej. - Yo.
Vart ska jag gå för ståuppkomiken?
- Uppträdande eller publik? - Uppträdande.
Dörren där borta.
Tack.
Menar du en annan dörr eller...
Koppla in den i hörnet. Skjut bort bordet.
Är det här min scen? Här? Vid huvudbaren?
- Det stämmer. - Alltså, har ni tv-apparaterna på?
Vi stänger av ljudet.
- Och gästerna? - Du kan be dem gå om du vill.
Det kan jag inte. De är här 12 månader om året, och jag bara en.
Kan du be dem gå?
- Nej. - Alltså, vill de ens se ståuppkomik?
Det får du ta reda på.
Okej. Dags att börja. Ja.
Men kom igen!
Jävla Edinburgh Fringe!
Hej, damer och herrar. Välkomna till ståuppkomiken!
Jag går in bakom väggen och byter om.
När jag ropar, blir ni till er och välkomnar mig. Låter det bra?
Härligt. En person. Okej, nu kör vi.
Mina damer och herrar, välkomna upp på scen...
Donny Dunn!
Ja, för fan! Få höra!
Jo, min mamma dog idag.
Verkligen? Inget?
Det är kul att inleda så när min mamma precis dött, eller hur?
Kontrastverkan?
Föreställningarna var hemska.
Oftast fick jag ställa in, eftersom ingen dök upp.
En gång fick jag avsluta i förtid när jag råkade ut för en svensexa.
- Ge hit! - Här!
Åh nej!
Nej, snälla! Jag behöver den resten av månaden.
Ibland undvek jag att dela ut flyers, så att ingen skulle komma.
Efter en vecka kände jag mig som nöjesbranschens bottenskrap.
Blev nyss omskuren. Jag behövde bara hitta en stor nog sax. Hänger ni med?
Jag har alltså en stor kuk.
Inget? Allvarligt? Okej, det gör inget.
Jag skulle köpa äggplanta och fick den här.
Jävlar, han fattade att jag var lättlurad. Han tejpade några ägg på en planta.
Om jag tog mina grejer och stack, skulle nån märka det?
Skulle nån bry sig?
Mina damer och herrar, det var allt!
Jag ställer mig vid dörren
med en hink för era bidrag. Ge så mycket som ni tycker att showen är värd.
Tack för att du kom.
- Aj. - Bättre än igår, antar jag.
Vad fick du igår?
En knapp och en kondom.
Jag har nåt till dig.
Det ramlade ur nåns plånbok.
Du får det om du vill. Jag vet hur mycket ni artister älskar att snacka.
LUNA BAR VIP-MEDLEMMAR
Vi visste inte om det skulle funka på film.
Ni vet scenen med leksakssoldaterna?
Vi filmade den på en strand i Lancaster med folie från cateringen.
Vi använde så mycket att Benji kände fyllningarna lossna.
Ursäkta att jag stör, men jobbade du med Cotton Mouth?
- Ja. - Herregud, jag älskar den serien.
- Vad jobbade du med? - Manuset.
Jäklar. Ska jag kyssa dina fötter?
Jag har en show på The Hoppy. Kom och kolla om du kan.
-"Länge lever cancer!" - Ja, visst är det en bra titel?
Vi ska försöka.
Har ni sett nåt bra?
- Vi ses. - Japp.
Fan.
Idioter, eller hur?
Jo, men jag gjorde ett kasst första intryck.
Upprörande. Du lär aldrig jobba i branschen igen.
Om man ändå fått chansen.
- Ser du killen där borta? - Ja.
Han skrev Cotton Mouth. Asgrym. Har du sett den?
- Lite. Inte min grej. - Då är du galen.
Ingen borde få vara så ung och så framgångsrik.
- Vill du lägga gift i hans dricka? - Oj, det var mörkt.
Men ja.
- Skådisarna lyfte hela serien. - Absolut.
Alltså, jag hatar att jag bryr mig om hans åsikt.
Vad jobbar du som?
Komiker när de skrattar, performancekonstnär när de inte gör det.
- Och ikväll? - De kom för konsten.
- Jag heter förresten Donny. - Darrien O'Connor.
Som i...
Cotton Mouth.
- Va? Men vem är då... - Min manusassistent.
- Före detta, för han snor visst mitt jobb. - Förlåt. Skådissnacket var bara ett skämt.
Jag visste vem du var. Manuset var det bästa med serien.
- Lugn. - Fa... Du sa att du ogillade den.
- Det stämmer. - Varför skapar du en serie du ogillar?
Jag är en tv-prostituerad. Jag tar alla chanser jag får.
Vad sägs om en kass komiker?
Mina damer och herrar, välkomna upp på scen...
Mannen som ordnar "lol" i propranolol...
Det klipps nog bort.
...Donny Dunn!
Jo, min mamma dog idag.
Det här hade hon nog velat. Att jag skulle stupa med henne.
Vem vill träffa min vän Percy?
- Ja! - Okej. Då så.
Det här är Percy. Vi är en buktalarduo.
Hej, Percy. Hur mår du?
Jag mår bra, tack. Och du?
- Vad har du gjort idag, Percy? - Ruskat tupp.
Oj, toppen. Tack.
Schyst!
- Tack för att ni kom. - Tack.
Tack för det.
- Jisses, 20 pund. - Jag fick inget hej då igår kväll.
- Jag tänkte hämta det nu. - Just ja. Hej då.
Nej, vänta. Jag skojar. Förlåt.
- Du är underlig. - Är jag? Fan.
Oroa dig inte. Jag har inget emot underligheter.
Vi kan väl snacka. Jag har några tips för att förbättra showen.
Wow. Ja, det vore toppen.
- Ses, då. - Ja. Ses, cowboy.
Vad fan?
Darrien engagerade sig i showen under de kommande veckorna
och gav mig råd om vad som funkade och inte funkade.
...och håll ögonkontakten.
Vi repade jämt för att hyfsa till allt.
Se på mig.
Tre rader fram...
Snart stängdes tv:arna av, och stolarna vändes mot mig.
Personalen skickade iväg gäster som frågade efter fotbollen.
Nej, vi visar inte den idag. Pröva nästa pub.
Föreställningarna frodades.
Mina damer och herrar, välkomna upp på scen:
Donny Dunn!
Jo, min mamma dog idag.
Det här hade hon nog velat. Att jag skulle stupa med henne.
Varje kväll smakade jag på livet som kändis med Darrien
i stans främsta medlemsbar.
Vi drack drinkar långt in på småtimmarna och snackade om showen
och vad som väntade efter festivalen.
Du måste uppträda med den i London.
Jag hade aldrig träffat nån som Darrien. Med egna ord...
...buddistisk, polyamorös och pansexuell med smak för det fina i livet.
Inom två veckor hade han öppnat mina ögon för nöjen som jag inte ens vetat om.
Svårt att ropa på hjälp när man har en gagboll i munnen.
När vi satt i den privata baren och löste världens problem
kändes det som om jag flög på nya vindar.
Som om han lockade med nycklar till en hemlig klubb,
och jag bara behövde låta honom lotsa mig.
Vad gör vi här inne?
De kollar toaletterna.
- Du måste skriva manus med mig. - Ja. Det vore fantastiskt.
- Redo? - För vad som helst.
Bra. Här.
Helvete.
Duktig pojke.
Men allt gott har ett slut.
Dessutom var jag så full att jag satte hårnätet på min penis.
Darrien återvände till London tidigt och hörde inte av sig.
Han kanske var ledig eller på semester, men det kändes konstigt.
När mina flyers slängdes och affischerna togs ner,
sattes tv-apparaterna på och fotbollen återvände.
Jag undrade om allt hade varit en galen dröm.
Om det ens hade hänt.
Så där ja!
Låt det kännas som om elden flödar genom era ådror.
Låt den visa er vägen.
Månaderna därefter gick jag på teaterskola i Oxford.
När jag blev antagen började jag nästan gråta av lycka.
Men efter allt som hänt i Edinburgh, och trots att jag träffade Keeley,
kändes det fel att återvända till studier.
När jag kråmade mig i trikåer och låtsades vara eld...
...eller värmde upp rösten...
...eller härmade djur och höll på med allt annat än skådespeleri,
drabbades jag av en känsla som var svår att sätta ord på.
Jag saknade Darrien.
Jag saknade självförtroendet jag fått, känslan av relevans
och hopp om att det skulle bli nåt av mitt liv.
Som en kropp i ett hav av svart kände jag mig obetydlig igen,
som om jag krympte undan från världen jag nyss upptäckt.
Donny.
Kommer du?
Ja.
Förlåt, jag måste svara.
Läget, kompis? Ja. Härligt att höra av dig.
Ja. Nej, jag stortrivs. Jag har funnit mig till rätta.
Kan vi prata vid ett bättre tillfälle? Jag har lektion nu.
Va? På allvar? Vill du att jag skriver med dig?
Alltså, ja. Tusen gånger om. Självklart. Alltså...
Donny, vad håller du på med? Hon har för fan ett utbrott.
Jag kommer strax, okej?
Jag måste lägga på, men ja. Helt säkert.
Donnie Brasco.
Sinéad O'Connor.
Härligt att se dig. Allt bra?
- Ja. Kom in. - Tack, ja.
Wow. Vilket fantastiskt ställe.
- Oj. Du har en katt. - Fergus. Vi är djupt förälskade.
Det förvånar mig inte.
Du är underbar. Visst är du det, Fergus? Hej, kompis.
En kopp te?
Okej. Jag har faktiskt skrivit några scener och så.
Inget speciellt. Måste fortfarande bearbetas.
Okej.
Sextio sidor.
Ja, det tog inte lång tid.
Vet du vad?
Du kan väl sammanfatta det? En lektion i att pitcha.
Okej, det handlar om en kille som heter Nigel,
en lyckad advokat som vid 50 års ålder bestämmer sig
för att försöka bli wrestlingproffs.
Det är rätt smalt.
Jaså?
Ja. Vem kollar på wrestling som är äldre än sex år?
Jo... Nej, inte jag i alla fall.
Fortsätt.
Hur som helst, så fastnar han för det och börjar brottas mer och mer.
Snart får han problem med att balansera sina två världar.
Han dyker upp i rätten med blåtiror,
eller så har han glömt att ta bort sminket och...
Han tvingas göra ett val.
Leva sitt liv som advokat eller som Hangman Harry,
den bröstkorgsstampande, ölsvepande barbusen från Austin, Texas.
Hangman Harry är hans brottarnamn.
- Det måste bearbetas. - Men du har ju inte läst det.
- Jag läser det när du har övertygat mig. - Jag kan sitta i ett annat rum och...
Vill du bli hög?
- Här? - Ja, varför inte?
Vi kan gå ut och ta en drink sen. Återuppleva Edinburgh.
Ja. Visst.
Herrejävlar, du har jobbat med komikerlegender.
- Hur är de? - Ordinära.
Omöjligt. De är fantastiska.
Några av dem skulle platsa bland mina fem drömmiddagsgäster.
Har du kört den leken? Man får bjuda hem vilka som helst, men bara fem.
Det låter hemskt. Mitt hem är en helig plats.
Bara nån riktigt speciell släpps in.
Vilken undanflykt. Vilka väljer du?
Inga kändisar. De skulle vara ledare, guruer, andliga personer.
Eller jag på varje plats.
Fa... Sex av dig på en middag. Jisses, så mycket droger det skulle bli.
Jag kan säga mina. Gervais, Sacha Baron Cohen, Julia Davis,
Coogan eller Pryor och kanske Gandhi eller nån,
för man måste verka rättrådig.
- Vill du bli riktigt hög? - Ja, för fan.
Nej, riktigt hög.
Ja, för fan.
Vad hade de för hemlighet?
- Vad menar du? - Hur gjorde de för att nå dit de är nu?
De lyssnade på mig.
Jag menar det.
De kastade sig in i allt jag bad dem om.
Wow. Vad häftigt.
Kom. Sätt dig bredvid mig.
Vad är det här?
Det här är en MDMA-bomb.
Och det här är GHB. Det är avslappnande.
- Det får dig att slappna av. - Ja.
Lita på mig. Det blir en ny upplevelse.
Du är en ny upplevelse, kan jag lova.
Helvete vad äckligt.
Inget kommer gratis.
Mitt första rus var som inget jag nånsin upplevt.
Som om gudomligt ljus lyste ner från rymden
genom Darriens tak och in i vardagsrummet till min plats
medan varma tropiska havsvågor svallade genom kroppen.
Darrien beskrev mina talanger som vore de i samma anda som mina barndomshjältar.
Du har en lysande framtid. En oerhört lysande framtid.
I takt med alla hans ord och droger
började jag tro på det och känna lukten och smaken av det.
Att mina drömmar var uppnåeliga. Att jag nästan kunde greppa dem.
Ingen tid att spilla.
- Det har du väl inget emot? - Nej.
Jävlar.
Vad är det?
Vad är fel?
- Jag måste spy. - Nej. Inte i kattskålen.
Är du okej?
- Låt mig klappa dig på ryggen. - Tack. Jag är hemskt ledsen.
Herregud. Jag är hemskt ledsen.
Sluta!
Vad sägs om mandelmjölk?
Varsågod. Det kommer att hjälpa.
Jag är hemskt ledsen.
Lugn. Vi går långsammare fram nästa gång.
Jag skulle gärna låtsas att det tog slut där.
INKOMMANDE SAMTAL DARRIEN
Hej, polarn. Hur är läget?
Ja. Nej, det är bra med mig. Jag har en lektion nu, så om det...
Va?
Va? Har kanalen Hangman Harry?
Herrejävlar. Älskar de den? Det är helt jävla...
Ja, det är fantastiskt. Jag...
Vill du att jag ska...
Jo. Nej, det låter rimligt.
Ja. Visst, jag kommer.
- Det är stort. - Ja. Det är fantastiskt.
En stor kanal som backar dig så här tidigt i din karriär.
Darrien berättade allt som kanalen sagt, och jag log brett när han nämnde
seriebeställningar, optioner och andra härligheter jag inte förstod,
så när han tog fram drogerna tackade jag genast ja.
Jag trodde jag hade sabbat det.
- Vadå? - Det här.
När jag spydde.
Var inte fånig.
Det krävs mer än spyor för att tappa lusten för din talang.
Tack.
Tack så mycket.
Om det finns nåt jag kan göra...
Bara...
Dröm vidare.
Det är lätt.
Efter London-flytten med Keeley, tog jag droger hos Darrien nästan varje helg.
Här. Vi börjar med vår vanliga MDMA.
Jag hade svalt alla hans löften och trodde att framgången var nära.
Att jag skulle ha en egen serie vid 30 och bli miljonär samtidigt.
Allt han sa innan han matade mig med den senaste kemikalien.
Jag gick från att ha rökt lite gräs till veckolånga drogrus, hög på crack.
Följ ruset. Var inte rädd.
Och meth.
Du anammar din kreativa potential.
Och heroin.
Du kommer att lyckas.
När man blir så pass hög att tankarna upphör och euforin tar vid,
då känns prat om framtiden, berömmelse och lycka nästan lika verkligt
som kemikalierna som flödar i kroppen.
Det var bara en tidsfråga nu, säkerligen.
Jag tuppade av många gånger hos honom.
Jag vaknade ofta till med honom bredvid mig,
med hans händer och mun på olika ställen runtom min kropp.
I badrummet upptäckte jag hans stelnade spott runt mina genitalier.
Varje måndag var han åter sitt kallsinniga jag
och tvingade mig att skriva om manuset utan betalning när jag tände av,
medan jag hostade upp senaste halsinfektionen.
Ändå återvände jag.
- Ska du inte fira min födelsedag? - Nej, jag ska till Darrien.
Vad fan? Tycker du inte att det är lite konstigt?
Jag har inte råd att resa med dina vänner.
Så du ska du knarka hos en gammal manusförfattare?
Det låter skumt, men han hjälper mig med karriären.
Vad har han gjort? Du har bara jobbat på en bar.
- Du gör allt för honom gratis. - Jag hinner inte prata.
Den kvällen gav Darrien mig syra.
Jag tar en halv. Du tar en och en halv. Jag guidar dig, så att du är trygg.
Man ska låta musiken ta en dit den vill.
Ibland väcks minnet av hur jag i min ungdom satt hög som ett hus
och såg en 55-årig man dansa en skum amasonjigg framför mig,
när jag får frågan om hur jag kom in på komedispåret.
Fortsätt berätta vad du ser.
Skimrande färger. Konturerna av nåt.
Är jag alltså en fågel Fenix nu?
Är det vad du ser?
Det är viktigt att du ser mig som nåt starkt.
En fågel Fenix. En riddare.
Kanske nån av brottarna som du gillar.
Plötsligt, och som från ingenstans, slogs jag av tydlig, stark tanke.
-"Han försöker kontrollera din hjärna." - Vad är det?
"Han är en dålig person. Det är en dålig situation. Ta dig härifrån nu."
Fan!
- Fan! - Vad är det? Vad är fel?
- Jag ser inget, bara vitt. - Ingen fara. Det är pånyttfödelsen.
- Jag ser inget. Jag ser fan inget. - Du är trygg här.
Mitt undermedvetna, som jag hela tiden hade tryckt ner,
hade rest sig för att rikta ljuset mot en helstörd situation.
Vad händer?
- Det här är dåligt. Jag får höra det. - Det är paranoia.
- Stå emot den. - Stäng av musiken.
Den är av.
Fan!
Den jävla...
Herregud! Den jävla musiken!
Fan!
- Ta det här. - Nej!
Det dövar känslan. Du har tagit det förut. Avslappnande.
Nej, försök hålla kvar det.
Svälj.
Såja. Bra.
Det var starkt!
Okej.
Andas in i min hand. Andas.
Det är ingen fara. Det är en del av det.
Slappna av.
Allt är bra.
Nej.
Vad tyckte du?
Du borde duscha. Varmt vatten gör dig gott.
Fan!
Får jag komma in?
Kom.
Jag skulle gärna säga att jag stack och aldrig återvände,
men jag stannade i flera dagar.
På måndagen fick jag en ögoninfektion och låg på hans golv när han baddade det.
På tisdagen matade jag katten när han jobbade.
På onsdagen åkte jag till sist hem.
Vad är det?
Inget. Jag har bara dåligt samvete över hur det blev.
Det jobbigaste var att inte veta. Vad hände alla gånger jag var avtuppad?
Är allt bra?
Ja, det är bra. Ja.
Trodde han nånsin på mig eller var allt beräknad manipulation?
Var han nykter hela tiden?
Vad fick han ut av det? Var det en önskan om att fördärva?
Att uppnå hans sjuka hjärnas mål? Blev han tänd av att förstöra mitt liv?
Ska vi kolla på nåt istället? Jag är inte på humör.
Nej, tyst med dig.
Jag är ledsen. Det kommer inte hända idag.
- Det hände inte igår heller. - Jag behöver kanske en paus.
En paus från sex eller mig?
Oj.
Okej.
När Keeley flyttat ut gick jag ner mig.
Nu återstod bara att stirra på minnet av det som hade hänt.
Jag började känna en överväldigande sexuell förvirring i min kropp.
Jag trodde att den skulle gå över, men osäkerheten växte till ett raseri.
Jag visste inte om känslorna berodde på honom
eller om de alltid funnits inom mig.
Hände allt för att jag hade skickat ut nån omedveten vibb?
Hade det som hänt gjort mig så här?
Det kändes som om alla som såg mig visste vad jag genomled.
Som om de kunde se min själ och våldtäkten, tvivlet och förvirringen däri.
Som om mina ögon var fönster mot mitt livs största hemlighet.
Jag drömde om att döda honom, hugga av hans kuk eller tunga,
den som orsakat störst skada,
och bränna upp hans kropp.
Så efter månader av hat, ilska och förvirring hade jag inget val.
EXTREMT
Fan.
Jag fick orgasm snabbt och kunde inte förneka att mina begär förändrades.
Varje dag lockade datorn mig.
Jag kände mig förvirrad. Jag kände mig arg.
Som om jag gick igenom puberteten på nytt.
Okej, visst.
Jag började ha vårdslöst sex med personer av alla kön i min jakt på sanningen.
Jag försatte mig i situationer där jag riskerade att våldtas igen,
i ett försök att förstå första gången. Om jag skickades runt som en hora,
kanske jag skulle sluta se min kropp som en del av mig.
Vem bryr sig om det hänt förut?
Om det hänt många gånger, kan det då spela nån roll?
Men det spelade roll.
För det var vad han hade velat.
Det var vad han hade sett i mig.
Sen kom en känsla så bitter att den nästan fastnade i halsen.
Att han på nåt vis hade fått rätt.
Nu var jag fast bland pilsnerkvinnohatare som var så heteronormativa
att jag bara kunde söka deras gillande.
...stormigt. Jag har varit på Mallorca många gånger. Det är vackert.
Man kan bo all inclusive där man bara... Allt är gratis. Alltså, allt.
Mängder av dejter och relationer. Alla tog sin början i dyn efter det som hade hänt.
...men jag ska nog fortsätta med...
Jag var inte intresserad av kärlek. Jag kunde inte älska.
Jag ville bara få några jävla svar.
Du vet på Mallorca när de frågar en om vattengympan...
Fråga mig inte fem miljoner gånger...
Ursäkta. Jag ska bara gå på toa. Jag kommer strax, okej?
Jag föraktade och stötte bort varenda en av dem.
Man kan snurra ett helt varv, låta däcken tjuta och dra iväg.
Många har återgått till filmrullar nu. Jag tänker nog fortsätta digitalt.
Tills jag träffade...
Hej.
Du är sötare i verkligheten.
Ärligt talat, på vissa dejter
har killarna varit 15 år äldre än deras profilfoton.
Hon var allt jag ville ha.
Allt jag behövde. Smart, rolig, självsäker, stark.
Följ med mig hem ikväll.
Men med varje beröring eller blick överväldigades jag av ilska och skam
över att jag blev kär i henne, över att jag inte längre kunde förbli anonym.
Men säg inget till Tony.
Och så det bittraste av allt,
att jag kanske inte känt så här om han inte gjort det han gjorde.
Men när Martha dök upp
bleknade förvirringen...
...när hon med lätthet nådde in
i min osäkerhets mörkaste vrår och förvandlade dem till nåt ljust.
Dina anletsdrag borde vara olagliga.
Du borde få skatta för dem. Mansskatt.
Martha såg mig som jag ville bli sedd.
Så när det var dags att gå till polisen
stod jag inte ut med ironin i att polisanmäla henne, men inte honom.
Kan jag hjälpa dig?
Jag hade en känsla av att hon var sjuk och inte kunde rå för det,
medan han var en ondskefull, manipulativ gromare.
Att medge hennes existens vore att medge hans.
Och ingen visste om hans existens än.
- Så när polisen frågade... - Varför har du väntat så länge?
Jag vet inte.
Gå hem och kolla igenom hennes mejl,
och när du hittar nåt avgörande, kom då hit.
Till dess, och utan ordentliga bevis, finns det inget vi kan göra.
Därmed var jag tillbaka på ruta ett.
Om du eller nån du känner har utsatts för sexuellt våld,
besök då www.wannatalkaboutit.com för mer information.
EFTER PJÄSEN "BABY REINDEER" AV RICHARD GADD
Undertexter: Anna Johansson