Martha a primit interdicție puțin după incidentul cu Teri.
Aici erai, lașule! Curvarule!
Ce tupeu pe tine acum două seri, să te afișezi cu zdreanța aia!
Ajunge, Martha!
Ți-ai făcut un dușman, renule!
- Fii sigur! - Martha!
- Sper că știi cât de tare m-ai rănit! - Ajunge! Martha!
Vorbele alea o să te bage în belea!
Pentru o clipă, am crezut că s-a terminat,
dar ea a început să apară peste tot în viața mea.
Să vedeți cu ce femeie iese! E hidoasă!
Dacă s-ar coborî mai jos, s-ar gheboșa de tot!
Doamnelor și domnilor...
Ghebosule! Quasimodo!
Treci în șanț cu scursurile!
E chiar el, domnul Curvar și Curvă în același timp.
Nu e de încredere!
Îți promite sex, apoi fuge.
Mă scotea din minți.
Fusesem admis în finală, fiindcă Martha îmi stricase numărul,
dar era o slabă alinare în situația dată.
M-am gândit să plec de la bar, să mă mut sau să las comedia o vreme,
dar n-am vrut să-i dau satisfacția de a-mi lua încă ceva.
Nu puteam decât să aștept
și să mă întreb de ce ar mai putea fi în stare.
NU CREDD CĂ MĂ OPRS MICUL REN TRIMIS DE PPE IPHONE
MICUȚUL MEU REN
Mamă, cineva mi-a aruncat ceva în față!
- N-ai nimic. Spală-te. - Dumnezeule!
- Ce se întâmplă? - M-a atacat cineva!
- Ce? - Am zis că e acid și că o să orbesc.
Doamne! Ce era?
Nu știu, o băutură gazoasă. Coca Cola, cred.
Cola? Cum ar fi... Diet Coke?
N-am măsurat conținutul de zahăr, Donny.
- Doamne sfinte! - Sigur că nu.
Era femeia din grupul de gătit!
Am văzut-o de la geam. Alerga pe stradă.
Da. Cred că mi-o amintesc.
A zis: „Asta-i pentru rahatul de Donny.”
Ce se întâmplă aici?
Femeia asta...
mă hărțuiește.
Te hărțuiește?
Ea e acea Martha care-mi face zile fripte pe Facebook?
Dumnezeule!
A fost în casa mea!
Ești un mare idiot. Știi asta?
De când se întâmplă?
De vreo șase luni.
- Șase luni? - Ai fost la poliție?
Da, dar nu iau treaba asta în serios.
Ba da, dacă le spui ce am pățit eu.
Ce, ai primit o Cola în față?
Știi ceva? Ești de nedescris!
Nu asta am vrut să spun! Doamne! Ziceam și eu așa...
Dacă nu li se pare serios că îmi trimite sute de e-mailuri,
cu atât mai puțin o să le pese de un suc!
Dacă așa stau lucrurile...
Nu-mi place să-ți fac asta, Donny,
dar trebuie să te muți de-aici.
M-am mutat în Kilburn cu doi foști colegi de la curs.
Tatăl unuia era proprietarul, deci chiria era accesibilă.
Mă așteptam la ce e mai rău, dar când am intrat în noua mea casă,
au dispărut teama și disperarea create de întreaga situație.
Era perfect! Un nou început.
Eram din nou anonim.
Drace, locul ăsta e grozav!
Da, rar găsești așa ceva.
Isuse, are și balcon!
Da. E plăcut să privești de sus oamenii obișnuiți.
Credeam că ți-a ajuns la școala particulară.
După doi ani, tot te macină diferența de clasă!
Cum merge comedia?
Binișor. Sunt în finală la un concurs pentru nume noi.
Nume noi?
Mergi la de-astea de cinci ani!
În ritmul ăsta, o să merg și când îmi ies la pensie.
Tu ce mai faci?
- Petrec un an sabatic. - În Londra?
Lucrezi? Strângi bani pentru ceva?
Nu, trăiesc din economii. Îmi caut drumul. Mă bucur de libertate.
Furăm internet de la cafeneaua de jos. E superrapid. Încă o economie.
La dracu', ce nebunie!
Care e șmecheria?
NU TEAM MAI VĂZT PE STARD AI FUGT CA UN LAȘ, NU?
NU POTȚI VRBI CU MNE CA UN BĂRBAT? ZDREANȚĂ
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Era previzibil faptul că Francisc nu-mi spusese
că el și Bijou porniseră în căutarea...
...destinului cultural psihoactiv.
Chestii psihedelice.
Îți oferă o perspectivă și o claritate nemaivăzute.
Mă gândeam eu.
Unii cred că în anul sabatic călătorești aiurea,
dar azi poți face turul lumii din sufrageria ta, frate.
Sună fascinant,
dar, dacă nu e cu supărare, vreau să mă cac.
Asta era viața mea.
Mă ascundeam în camera mea, unde podeaua radia,
iar pereții erau zguduiți de cea mai jalnică muzică,
complet copleșit...
de ura față de Martha.
UDNE AI PLECAT?
IPHON
E cineva?
Am o fiică de două luni.
I-am pus numele Adolf. Glumesc!
Ce se întâmplă?
Are trei luni.
Fir-ar a dracu' de treabă! Oprește-l!
Nu te agita. Le-am văzut pe toate.
O să pară o întrebare urâtă, dar de ce nu e amuzant?
Așa e în Norwich. Niște triști.
Am râs două secunde, apoi ne-am deprimat, gândindu-ne la tine.
Parcă a murit cineva, nici nu poți face glume.
Mă face să nu mai iau LSD, ca nu cumva să mă trezesc în numărul tău.
Cine e ăsta?
- Digsy. E nou. - Te-ai integrat, Digsy, nu-i așa?
Nu te lua de el! Martha ne-a zis. Mai că i-am ridicat interdicția.
Nu ai autoritatea, umflatule!
Sincer să fiu, e mai amuzant decât o arată publicul.
- Așa e. - Da, puțin.
Lăsați! Era primul meu show. Acum sunt mult mai bun.
Abia așteptăm să te vedem.
Da, și până atunci, aș proiecta asta pe perete.
- Să vadă tot barul. - Corect!
Da?
Petreceam tot mai mult timp acasă la Teri.
Am crezut că atacul Marthei ne va despărți,
dar ne-a apropiat și mai mult.
A putut să înțeleagă mai bine prin ce treceam.
Doamne, ce dobitoci sunt tipii ăia!
Le-ai zis că ești în finală la concurs?
Nu cred că un potențial trofeu la Rața Zâmbăreață
mi-ar fi adus multe avantaje.
N-o să mai râdă când o să pleci acasă cu premiul.
Îmi place ce zici!
- Nu te obișnui cu asta. - N-am de gând.
- Prea mult chili? - Mult?
Teri, așa o să mănânc în iad!
- Doamne! - Bea niște lapte, sensibilule!
Îmi pot vedea următoarea viață!
În confortul apartamentului ei,
care îi oferea ei siguranță, iar mie, intimitate,
am devenit cuplul care trebuia să fim.
În mod ciudat, căpătasem tot ce îmi dorisem:
o relație departe de ochii lumii.
Și încercam din răsputeri să nu-i fiu recunoscător Marthei.
Când ai înțeles că vrei să ieși cu femei trans?
Într-o zi, l-am rugat pe Dumnezeu să-mi complice viața.
Sexual, cum te identifici? Dacă ai avea un pistol la cap.
- Apasă odată pe trăgaci! - Termină, tâmpitule!
Nu mi-ar plăcea înmormântarea. Ce discursuri!
„Donny, ce băiat bun! Făcea glume grozave.”
Numai bunica mea ar vorbi?
Răspunde, tâmpitule!
Nu știu. Bisexual poate.
De ce așa?
Mă simt ca un escroc, cu oricine m-aș culca.
De ce ai nevoie ca să prinzi încredere?
Serios, gândește-te la asta. Nu cred că te-ai gândit vreodată.
Nu știu... Cum era vorba aia?
Ceva despre dans și privit.
Să poți să dansezi ca și cum nu te privește nimeni?
Da.
Nu știu.
Pare o idee drăguță.
Asta e ușor.
Vezi? Simplu ca bună ziua!
Da. Și nu te miști rău deloc.
Zece ani de balet, doi ani de step și jazz.
Mama chiar își dorea o fată.
Vino! Te învăț.
Vezi să nu!
- Nu fi timid! - Nici nu mă gândesc!
- Încearcă! - Nu.
- Dansez ca un sac cu nisip. - Nu fi rău!
Bine. Sunt un sac cu nisip. Nu!
Nu...
Te bat la cap toată seara, dacă e nevoie.
Nu. Vino aici!
Cum e?
Te simți ca un escroc?
Nu știu.
Nu ne-am pus încă la încercare.
La dracu', tremur tot!
E în regulă. Mă descurc. Vino aici!
Ce se întâmplă?
- Mă simt bine. Dar mi-e greu... - Să uiți ideile preconcepute?
Te rog! Fără prelegeri la preludiu.
Haide! Nu te preface că nu ți-aș părea sexy ca profesoară.
Cu costum bărbătesc și ochelari de secretară.
Și cu un indicator cu care să te lovesc.
Îmi pare rău. Nu. Nu sunt gata.
Îmi pare rău. Corpul meu nu mă lasă.
Nu-ți face griji! E în regulă.
Se întâmplă mereu.
- Oare? - Da.
- Așa am auzit. - Taci!
- Vrei un ceai? - Da.
Bine.
A fost ciudat.
După lucrurile teribile suportate de corpul meu,
nu mă mai puteam bucura de intimitate.
Fiind vorba și de sentimente, era prea mult.
Atingerea, dragostea, confirmarea.
VRAIAI SĂ NE FȚI PE AMANDOO ODATĂ?
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
Îmi pare rău, nu merge.
Timp de două săptămâni, după mai multe încercări eșuate,
am început să văd o schimbare la Teri.
Petrecea zilele mai mult în pat,
se furișa prin casă îmbrăcată mereu la fel,
fie noapte, fie zi, fără sclipirea ei obișnuită.
- E totul în regulă? - Da, n-am nimic.
Noaptea, mă trezeam și o vedeam cufundată în sinea ei, cu aripile tăiate.
E totul în regulă?
Doamne, nu mai întreba asta!
Dacă mi-ai explica, aș putea să te ajut.
Uită-te la părul meu! Uite în ce hal e.
- Face ghemotoace ciudate. - Arată foarte bine!
Arată oribil, și știi asta.
Arăt ca Beetlejuice.
- Minunat! Acum râzi. - Ce e? A fost amuzant.
Ascultă, Teri, dacă e vorba de problema sexului...
E felul în care mă faci să mă simt în problema sexului.
Corpul tău pare să exprime lucrurile oribile spuse de ea atunci.
Nu! Teri, nici vorbă de așa ceva!
E toată situația asta cu Martha. Asta mă afectează.
Sunt foarte stresat.
Și ce faci ca să rezolvi situația, Donny?
Stăm în casă de cine știe de când, așteptând să găsești o soluție.
Am fost la poliție, dar nu au făcut nimic.
- Le-ai spus ce am pățit eu? - Sigur că da!
Atunci de ce nu m-au căutat?
- Fiindcă n-ai zis nimic! - Nu e adevărat.
Nu m-ai lăsat să sun când m-a atacat. N-ai lăsat pe nimeni.
Te-ai grăbit să mă duci de-acolo.
- Ca să fii în siguranță! - Sigur că da!
În siguranța din capul tău prost!
A zis că arăt ca un bărbat.
Știi cum e asta pentru mine?
Nu știu.
Dar, dacă mai contează, nu arăți deloc ca un bărbat.
Sună bine, din gura cuiva care m-a tratat mereu ca pe un bărbat.
Trebuia să mă duc atunci.
Trebuia s-o iau pe Teri de mână și s-o duc la secție.
Dar rușinea a învins.
Trebuia să caut altă cale.
SĂ FIE KLAR... NO SĂ MĂ AI NICIODATĂ NICI MĂCAR O SECUNDĂ, NU
MĂ MASTURBEZ DE ZECEORI DECÂT SĂ TE PRIMSC ÎN MINE
TRIMIS DE PE IPHONE-UL MEU
N-o putem inculpa pentru masturbare.
Ce masturbare? Citiți e-mailul! N-ar trebui să poată trimite așa ceva.
E-mailul zice că n-o să se apropie de dv.
- Doamne, nu vedeți esențialul! - Vă spun ce va zice ea.
Putem aresta pe cineva,
pentru o amenințare credibilă sau o agresiune sexuală.
Dacă eram femeie, și un bărbat îmi scria că se masturbează,
era o amenințare?
Când femeia e hărțuită de bărbat, amenințarea e fizică.
E mai serioasă.
Nimic nu e mai serios decât un cuțit, nu?
Dacă aș vedea ceva care să sugereze violență...
Isus Hristoase, îmi distruge viața!
Scrieți-i numele acolo: Martha Scott. O să găsiți ceva, vă asigur.
Așa...
Da, cred că am găsit-o.
Uitați cum facem.
O să vă aduc...
De fapt, haideți în spate.
Ar trebui să-mi chem supervizorul, să verifice și el.
- Scuze, vine cineva? - Da.
Tocmai a venit.
Mulțumesc!
Bună ziua! Inspector Joanne Culver.
Așadar, Martha Scott.
Da.
Nu pot spune prea multe,
dar trebuie să știți că e o femeie foarte hotărâtă.
Într-atât încât a hărțuit și un polițist.
Înțeleg.
Nu are numărul dv. de telefon. Așa e?
Așa e. Nu-l are.
Bine. Asigurați-vă că rămâne așa, da?
Da.
În mod ideal,
ar trebui să ne faceți o cronologie a evenimentelor de până acum,
ca să vedem cât de grav e.
E în regulă. Între timp, ce faceți?
Vorbim cu ea, o avertizăm să nu vă mai contacteze.
Minunat!
Și după aceea?
Prezența poliției poate schimba lucrurile, dle Dunn.
Înțeleg, dar ați zis că e hotărâtă și că hărțuiește și polițiști.
Vom face tot ce putem.
Prezența poliției la ușa Marthei a adus o tăcere bruscă.
O tăcere ciudată, nefirească.
Nu existase nicio zi de când ne știam să nu mă fi contactat.
Acum, tăcere.
O tăcere ciudată, nefirească.
După câteva săptămâni, s-a instalat panica.
E-mailurile îmi comunicau toate emoțiile ei.
Știam că e tristă, că îi e dor de mine, că e bolnavă, beată sau furioasă.
Acum, nu mai știam nimic.
Mă trezeam noaptea îngrijorat, ba chiar îngrozit
că, într-o dimineață, o să aflu că s-a sinucis,
iar un e-mail trimis mie va spune că eu am fost motivul.
21 AUGUST 2015 - MARTHA A INTRAT ÎN BAR
Îmi era dor de ea?
O parte din mine îi simțea lipsa?
Îmi lipseau zarva, atenția
și faptul că mă făcea să uit de el, de Teri, de mine însumi, de toate.
Îmi lipsea?
Cel mai ciudat a fost că am început să mă masturbez gândindu-mă la Martha.
Era groaznic, dar și palpitant,
să fac ceva care mi-ar distruge viața și mai mult.
Terminam repede de fiecare dată
și rămâneam cuprins de confuzia care-mi însoțea orgasmele de ceva vreme.
„Ce dracu' a fost asta? De unde până unde?”
Nu eram atras de ea,
dar acest gând a devenit o obsesie sălbatică.
Doamne!
Cineva ți-a făcut rău.
Mă așteptam la orice după aventura cu Martha,
dar nu să-mi revină libidoul.
Și nu-mi plăcea mulțumirea pe care o arăta Teri.
Nu mai înțelegeam nimic
și, imaginându-mi cum se putea termina totul,
m-am simțit din nou abuzat.
Acum, fiind implicată poliția, ar fi fost o prostie să mai facă ceva.
Ați adus cronologia?
Nu încă. Îmi pare rău...
Nu am reușit.
Nicio problemă. Aduceți-o când puteți.
- Am vorbit cu dna Scott. - Ce a zis?
A fost surprinzător de cooperantă până la urmă.
Serios?
A zis că îi e rușine și a acceptat oferta noastră de ajutor.
Chiar a urmat două cursuri de adaptare socială
de când am vorbit.
Cursuri de adaptare socială?
Sunt pentru foști deținuți, care au stat închiși mult timp,
dar îi ajută și pe recidiviști.
A mai spus altceva?
Nimic îngrijorător.
Nu v-a povestit nimic?
Nu-mi amintesc nimic.
Dar era supărată, nu? Trebuie să fi fost supărată.
Nu, a reacționat foarte bine.
Adică s-a terminat?
S-a terminat.
Dacă vă mai caută, dăm cazul procuraturii,
iar ei îl duc în instanță.
Probabil că veți obține un ordin de restricție.
Poți expira acum, Donny.
A acceptat pur și simplu?
Da. E ciudat, nu? Credeam că va riposta.
Că va inventa ceva.
Aparent, a fost foarte cooperantă.
Ciudat! Să mai zici că știi pe cineva!
Da...
Ce nu-ți convine?
Sperai la o mare confruntare?
Nu știu. E ciudat că s-a abținut, că n-a zis nimic.
Încep să cred că nu era chiar nebună.
Acum tu vorbești ca un nebun.
Nu sunt nebun! Patruzeci de mii de firme de avocatură mă susțin!
- E o femeie bolnavă! - De acord.
Sunt terapeută. Nu pot să permit...
imitații ofensatoare, micuțule ren, minciuni nefondate și calomnii!
Ce a fost asta? Ai imitat-o pe Martha?
- Cine e? - Mama.
Răspunde! Poți evalua un bărbat după cum îi vorbește mamei lui.
Ce dracu' vrei?
Glumeam. N-am răspuns.
Vorbesc cu ea mai târziu. Seara asta e a noastră.
Să ciocnim!
Pentru noi începuturi.
- Știi ce vrei să comanzi? - Habar n-am. Tu ce-ți iei?
De obicei, aleg ceva ce pot pronunța. Cred că merg pe jambon.
Primul mesaj nou. Primit sâmbătă, 28, la ora 20:28.
Donny, răspunde!
Am sunat la toate spitalele ca să văd unde te-au dus!
Nimeni nu știe nimic, te rog...
Dă-mi telefonul! Băiete, răspunde odată!
Nu știm unde să mergem!
Nimeni nu știe nimic de accidentul de care am fost anunțați.
Spune-ne care e situația!
Nu mai dăm nici de persoana care ne-a sunat.
Cum dracu' o chema?
Martha.
BAZAT PE O PIESĂ DE RICHARD GADD
Subtitrarea: Dan Ilioiu