Марта була забанена через інцидент невдовзі після нападу на Тері.
Ось ти де! Ти боягузливий, зрадливий хрін.
Тобі вистачило нахабства тицяти ту шльоху мені в обличчя.
Гаразд, досить, Марто.
Ти зробив з мене ворога, оленю.
- Не сумнівайся. - Марто!
- Сподіваюся, ти знаєш, що коїш... - Досить!
- ...ранячи мене ось так. - Марто!
Твій рот приведе тебе до біди.
На якусь мить я повірив, що це кінець,
та вона розмножилася на всі інші сфери мого життя.
Гей, бачили ви б свиню, з якою він зустрічається.
Нагнувся б трохи нижче, був би горбанем.
Так! Вітаю, леді й джентльмени...
Він горбань! Квазімодо!
Голова в помийній ямі шльох!
Так, ось і він, містер Зрадлива Шльондра.
Не довіряйте йому.
Обіцяє тобі секс і мчить в інший бік.
Мене вбивало все це.
Те, що я потрапив у фінал, бо Марта зіпсувала мій виступ,
мало втішало, враховуючи все.
Я думав піти з бару чи переїхати, чи кинути комедію на деякий час,
та більше попускати їй я не хотів.
Тож залишалося лише підстерігати,
питаючи себе, на що ще вона здатна.
не дмай що я спинюся оленя надіслано зз iPhone
оленя
Мамо! Мені щось кинули в обличчя.
- Усе буде добре. Просто змий. - Боже мій.
Що відбувається?
Хтось напав на мене!
- Що? - Думала, це кислота.
- Я думала, що осліпну. - Ісусе. Що це було?
Не знаю. Якийсь газований напій. Здається, кола.
Кола? Типу,
дієтична кола?
Не звернула увагу на вміст цукру, Донні.
- Господи! - Так, ні, звісно.
Це жінка з кулінарної групи.
Бачила, як вона бігла вулицею, коли підійшла до вікна.
Так. Ні, здається, я її пам'ятаю. Ага.
Сказала: «Це за довбаного Донні», перш ніж шпурнути в обличчя.
Що тут відбувається?
Це ця жінка.
Вона
переслідує мене.
Вона переслідує тебе?
Стривай, це та Марта, яка дістає мене у фейсбуці?
Боже мій.
Вона була в моєму домі.
Ти довбаний ідіот. Ти знаєш це?
Скільки це вже відбувається?
Не знаю. Шість місяців.
- Шість місяців? - Ти був у поліції?
Так, але для них це несерйозно.
Може, розкажи їй, що щойно сталося.
Що хтось кинув тобі колу в обличчя?
Знаєш що? Я тобі не вірю.
Ні, я не це мав на увазі. Я про те...
Боже, я просто кажу,
якщо для них несерйозно те, що вона шле мені сотні листів на день,
їм буде начхати на прохолодний напій, адже так?
Ну, у такому разі...
мені дуже шкода так чинити з тобою, Донні.
Думаю, тобі краще виїхати.
Я переїхав до Кілберна з двома хлопами ще з театральної школи.
Хтось із їхніх татусів мав квартиру, тож це було посильно.
Я очікував абсолютного дна,
але коли двері відчинилися,
весь мій страх і незадоволення з приводу цієї ситуації розвіялися.
Вона була ідеальною. Новий старт.
Знову анонімність.
Трясця, та тут офігенно.
Так, це знахідка, чесно.
Господи. Балкон!
Так. Завжди приємно дивитися на людей згори.
Думав, тобі вистачило цього в приватній школі.
Не бачилися два роки, а ти починаєш із класових підколів.
Як твоя комедія?
Непогано. Нещодавно потрапив до фіналу конкурсу для новачків.
Новачків?
Ти робиш це вже п'ять років.
З такою швидкістю я займатимуся цим до пенсії.
Як щодо тебе? Які плани?
- Я беру рік перерви. - У Лондоні?
Ти працюєш? Щоб заощадити абощо?
Ні, я живу на заощадження.
Шукаю свій шлях. Насолоджуюсь свободою.
Ми крадемо Wi-Fi у кафе внизу. До біса швидкий, тож тут теж економимо.
Хай йому грець, це офіґенно.
У чому підступ?
н бачила тебе на твой вулиці дувно здриснув на хрін??
не можеш поблкти зі мною як чоловік? сучка
Надіслано з iPhone
Було цілком очікувано, що Френсіс не згадав,
що вони з Біжу взяли перерву, щоб здійснити свою...
Культурну психоактивну долю, друже.
Психоделіки, бро.
Вони дають тобі інсайт, ясність, як ніщо інше.
Дослівно мої думки.
Люди думають, рік перерви — це самі літаки,
але можна злітати туди-назад у своїй вітальні.
Звучить дуже захопливо, але якщо можна, я хочу посрати.
Таким було моє життя.
Ховаюся в спальні, поки тепло підіймається крізь підлогу
а стіни ходять від найлайнянішої музики, відомої людині,
почуваючись цілком оповитим
моєю ненавистю до Марти.
кди ти пропав??
iphon
Привіт?
У мене двомісячна донька, так?
Назвав її Адольф. Я жартую!
Що відбувається?
Їй три місяці.
Якого хріна.
Слухайте, заберіть це на хрін.
Нема сенсу. Ми кілька разів усе подивилися.
Це прозвучить грубо, але чому нікому не смішно?
У Норвічі, тому й не смішно.
Ми посміялися дві секунди, а потім так збіса стало тебе шкода.
Наче хтось помирає, і про це не можна жартувати.
Тепер не хочеться сидіти на кислоті, щоб не прокинутися у твоєму номері.
А це ще хто?
- Це Діґсі. Він новенький. - Почувайся як удома, чому б ні?
Не зривайся на Діґсі. Марта нам розказала. Я ледь не скасував її бан.
У тебе немає повноважень, жирдяю.
Чесно кажучи, це набагато смішніше, ніж глядачі це визнають.
- Це правда. - Так, мінімально.
Не жалійте мене. Це мій перший виступ. Я сильно виріс.
Будемо раді подивитися.
Так, а до того часу, я гадаю, нумо спроєктуємо це на стіну.
- Транслювати цього мудя по всьому пабу. - Точно.
Так?
Я почав проводити все більше часу в Тері.
Я думав, що інцидент з Мартою буде нашим кінцем,
натомість він нас зв'язав міцніше, ніж будь-коли,
досвід Тері дозволив їй краще зрозуміти мій.
Боже, ці хлопці такі вилупки.
Ти їм казав, що вийшов у великий фінал?
Ні, не думаю, що звання новачка року в Laughing Duck
сильно мені допоможе.
Ну, вони занепадуть духом, коли ти забереш корону додому.
Оце правильний підхід.
- Не звикай до цього, до речі. - Не буду.
- Забагато чилі? - Забагато?
Боже, Тері, цим мене годуватимуть у пеклі!
Боже мій!
Ось, випий молока, пестунчику!
У мене наче відкрилося третє око.
І в затишку квартири Тері,
з так потрібною їй безпекою й мені усамітненням,
ми розквітнули в пару, якою й мали бути.
У якомусь дивному сенсі я отримав усе, чого хотів, —
стосунки за закритими дверима, —
намагаючись не відчувати якоїсь збоченої вдячності до Марти.
Коли зрозумів, що відкритий до стосунків із трансгендерною жінкою?
Якось я запитав у Бога, чи може він зробити моє життя ще складнішим.
Як ти себе ідентифікуєш сексуально? Під дулом пістолета.
Прошу, натисни на гачок.
Стули пельку, телепню.
Не горю бажанням побачити ці похорони. Ці промови.
«Донні був класним хлопцем з чудовими жартами».
І моя бабця буде єдиною, хто візьме слово?
Відповідай, ідіоте!
Я не знаю. Може, бі.
І чому ти бі?
Бо я почуваюся ошуканцем, з ким би не спав.
Що треба зробити, щоб додати тобі упевненості?
Серйозно, подумай про це.
Не певна, що ти це робив.
Я не знаю. Що це за вислів такий?
Про... танці й погляди.
Упевненість — це танцювати, наче на тебе ніхто не дивиться?
Так.
Я не знаю.
Було б гарно.
Ну, це легко.
Бачиш? Простіше простого.
Так, ще й схожа на повну дурепу.
Десять років балету, два степу й джазу.
Моя мама точно хотіла дівчинку.
Ходи. Я тобі покажу.
Нізащо.
- Не соромся. - Ні, жодного шансу.
- Хоч спробуй. - Ні.
- Я на тобі висітиму. - Не будь занудою.
Гаразд. Я повис.
Ні. Я повис. Ні.
Не здаватимуся весь вечір, якщо буде треба.
Ні. Ходи сюди.
То як?
Почуваєшся зі мною ошуканцем?
Не знаю.
Ми ще не перевіряли.
Чорт, мене трясе.
Нічого. Я можу з цим працювати. Ходи сюди.
Що відбувається?
Ні. Усе гаразд. Мені просто важко...
Відкинути упередження?
Прошу. Ніяких лекцій під час прелюдії.
Та ну. Не вдавай, що я б не заводила тебе як лекторка.
Діловий костюм. Секретарські окуляри.
Одна з тих штучок, щоб тебе збудити.
Вибач. Ні, я не готовий.
Пробач. Моє тіло просто не дозволяє.
Гей, не хвилюйся. Усе гаразд.
Таке часто буває.
- Правда? - Ага.
Так я чула.
Замовкни.
- Хочеш чаю абощо? - Так, звичайно.
Гаразд.
Це було дивно.
Після всього того, що робили з моїм тілом,
я більше не міг віддатися інтимності.
Тепер, коли були почуття, здавалося, це занадто.
Дотик, любов, підтвердження.
то ти проста хтів трахатинас обох одночасно?
надіслано з iPhone
Вибач, цього не буде.
Після всіх невдалих спроб протягом двох наступних тижнів
я помітив в Тері зміну.
Проводила в ліжку дні,
тинялася по дому в учорашньому одязі,
стираючи межу між ніччю й днем без своєї звичної іскорки.
11:52
Усе добре?
Так, усе гаразд.
Прокидаючись уночі, я бачив, як вона лежить, зіщулившись,
з підрізаними крилами.
Усе гаразд?
Господи, припини це питати.
Може, якби ти пояснила, я б зміг тобі допомогти.
Поглянь на моє волосся, Донні. У якому воно стані.
Воно відростає якимись грудками.
Виглядає чудово.
Воно виглядає жахливо, і ти це знаєш.
Я схожа на довбаного Бітлджюса.
Чудово. Тепер ти смієшся.
Що? Це було смішно.
Слухай, Тері, якщо це пов'язано з цією незручною ситуацією з сексом...
Ні, це, як ти змушуєш мене почуватися під час сексу.
Твоє тіло наче доказ тих жахів, які вона наговорила мені того вечора.
Ні, Тері, це тут ні до чого.
Просто вся ця ситуація з Мартою. Ось що мене мучить.
У мене такий стрес.
Але що ти робиш, щоб її виправити, Донні?
Ми сидимо у квартирі вже бозна скільки часу,
чекаючи, поки ти це вирішиш.
Я був у поліції, але від них мало користі.
- Ти сказав, що зі мною сталося? - Звісно, сказав.
Тоді чому вони не заходили?
Бо ти ні хріна не сказав!
Це неправда.
Ти не дав мені подзвонити того вечора, коли вона напала. Нікому не дав.
Так спішив мене витягнути звідти.
- Щоб відвести тебе в безпечне місце. - Так. Звісно.
Безпечне у твоїй довбаній голові.
Вона сказала, я схожа на чоловіка.
Знаєш, як це для мене?
Ні, не знаю.
Та хай там як, ти зовсім не схожа на чоловіка.
Досить щедро від того, хто завжди сприймав мене так.
Треба було піти тієї ж миті.
Треба було схопити Тері за руку й відвести у відділок.
Але мій сором переміг.
Я мусив знайти інший спосіб.
вношу ясность... ти НІКОЛИ не матимеш мене, ні на секунду, ні,
буду мастурбувати сторазів, перш ніж впущу тебе в мене
Надіслано з iPhone
Ми не можемо звинуватити в мастурбації.
Річ не в мастурбації. Прочитайте імейл.
Не можна нікому таке надсилати.
З імейла ясно, що вона триматиметься подалі.
Гадаю, ви не розумієте суті.
Це аргументи, з якими вона прийде.
Щоб арештувати на основі імейла,
потрібна серйозна погроза чи щось сексуально агресивне.
Якби я був юнкою, і 40-річний чоловік писав мені про дрочіння,
це була б загроза?
Коли чоловік переслідує жінку, загроза фізична.
Він небезпечніший.
Небезпечніший від клятого ножа, так?
Якби щось указувало на насильство...
Чорт забирай, вона руйнує моє життя.
Введіть її ім'я в систему. Марта Скотт.
Ви дещо знайдете. Кажу вам.
Так. Гадаю, я її знайшов.
Знаєте що...
чому б мені не дати вам...
Чому б вам не пройти сюди?
Бо краще покликати начальство, щоб глянуло.
- Вибачте, хтось прийде? - Так.
Уже йде.
Дякую.
Добрий день. Я детектив Джоан Калвер.
Отже, Марта Скотт.
Так.
Я не можу сказати багато,
але ви маєте знати, що вона дуже серйозна жінка.
Настільки серйозна, що переслідувала поліцейського.
Так.
Колега сказав, що в неї нема вашого номера. Правильно?
Так, правильно.
Добре. Хай так і буде, гаразд?
Так.
Було б ідеально, якби ви склали для нас хронологію.
Усе, що сталося до цього часу, щоб ми мали уявлення про масштаб.
Добре. А тим часом?
Ми поговоримо з нею,
попередимо про подальшу поведінку.
Чудово.
А потім що?
Присутність поліції багато що міняє, містере Данн.
Я розумію, але ви щойно сказали,
що вона серйозна жінка, яка переслідує навіть поліцейських.
Ми зробимо, що зможемо.
Присутність поліції біля дверей Марти принесла з собою раптову тишу.
Дивну, моторошну тишу.
Жодного дня з моменту нашого знайомства вона не мовчала.
А тепер тиша.
Дивна, моторошна тиша.
Минали тижні, і я почав панікувати.
Імейли дозволяли відчувати кожну грань її емоцій.
Я знав, коли вона сумна, коли скучила за мною, коли була хвора, п'яна чи зла.
Тепер нічого.
Я прокинувся вночі
стурбований, наляканий,
що одного ранку я дізнаюся, що вона вчинила самогубство,
знайду лист у «Вхідних», де написано, що причиною був я.
ХРОНОЛОГІЯ ПОДІЙ 21 СЕРПНЯ — МАРТА ЗАЙШЛА В БАР
Чи я сумував за нею?
Чи якась частина мене сумувала?
За драмою, за увагою,
за відволіканням від нього, за Тері й себе та за те, що сталося.
Чи я сумував за нею?
І найдивніше з усього те,
що я почав мастурбувати на Марту.
Було щось жахливе й водночас захопливе
в тому, щоб робити те, що зруйнує моє життя ще більше.
Щоразу я швидко кінчав, а потім відчував ту ж розгубленість,
яка стала моїм посторгазмічним фірмовим знаком.
«Що це в біса було? Звідки воно взялося?»
Вона мене не приваблювала,
але ця ідея стала для мене дико нав'язливою.
О боже.
Тебе хтось скривдив, так?
З усіх речей, які я очікував від Марти,
виправлення мого порушеного лібідо не було однією з них.
І я ненавидів те, якою щасливою стала Тері.
Я більше нічого не розумів,
і від переляку, чим усе це скінчиться,
знову відчув себе зґвалтованим.
Звісно, через залучення поліції вона була б дурепою, якби щось утнула.
Ви склали хронологію?
Ще ні. Вибачте, я...
Не можу підібрати слів.
Без проблем. Просто принесіть, коли зможете.
- Ми говорили з міс Скотт. - Що вона сказала?
Ну, вона була на диво зговірливою врешті-решт.
Справді?
Сказала, що їй соромно, і прийняла нашу пропозицію помогти.
Вона відвідала два курси з соціальної адаптації
після нашої розмови.
Курси з соціальної адаптації?
Зазвичай вони для засуджених, які відбули тривалі терміни,
але це помагає й рецидивістам.
Вона ще щось казала?
- Нічого, що викликає занепокоєння. - Може, щось передавала?
Нічого не спадає на думку.
Але вона була засмучена, так? Вона мала засмутитися.
Ні, вона сприйняла все досить добре.
То це все?
Усе.
Якщо вона зв'яжеться знову, ми передамо це в КПС,
де вирішать, як розв'язати справу, і, ймовірно, ви отримаєте заборонний припис.
Можете видихнути, Донні.
І що? Вона просто погодилася?
Так, дивно, правда? Я думав, вона принаймні щось передасть.
Вигадає якесь лайно. Але вона була дуже згодливою.
Дивно.
Думаєш, що знаєш людину.
Ага.
У чому річ?
Не те, на що ти сподівався?
Не знаю. Просто дивно, що вона вміє себе контролювати.
Здається, вона не така вже скажена.
Тепер ти говориш, як божевільний.
Я не божевільна. Сорок тисяч юридичних фірм стверджують інакше!
Гей, ми говоримо про психічно хвору жінку.
Гаразд.
Я досі психотерапевт.
Я не можу потурати
мерзенним пародіям, оленя, безпідставній брехні та наклепам.
Що це було?
Це була пародія на Марту? Овва.
Хто це?
Моя мама.
Бери. Я заінтригована. Побачимо, як ти ставишся до матері.
Якого біса тобі треба?
Жартую. Я не відповів.
Я передзвоню їй пізніше. Це наш вечір.
Ось.
За нові починання.
- Ти знаєш, що будеш? - Ні, гадки не маю. Що ти візьмеш?
Зазвичай я беру тільки те, що можу вимовити,
тож думаю, це буде рулька.
Перше повідомлення, отримане в неділю 28-го о 20:28.
Ти відповіси? Ми обдзвонили всі лікарні, щоб з'ясувати, куди тебе поклали.
Ніхто нічого не знає, тож якщо ти...
Дай мені. Синку, візьми свою кляту слухавку.
Ми сидимо тут і гадаємо, куди нам іти.
Ніде немає записів про тебе
чи про ДТП, чи про що нам наговорили.
Скажи, що відбувається.
Ми не можемо зв'язатися й з тією, хто дзвонив.
Як її, бляха, звати?
Марта.
НА ОСНОВІ П'ЄСИ «ОЛЕНЯ» РИЧАРДА ҐЕДДА
Переклад субтитрів: Людмила Речич