‫זה מה שהתעללות עושה לך, מבינים?‬
‫זה הפך אותי‬ ‫לסוג של פלסטר לכל המוזרים בעולם.‬
‫פצע פתוח שהם יוכלו לרחרח.‬
‫ידעתי שהיא משוגעת וידעתי שהיא מסוכנת.‬
‫אבל היא החמיאה לי. זה הספיק.‬
‫צופה אקראי מהקהל הסריט אותי בחשאי‬
‫והעלה את הסרטון ליוטיוב, וזה הפך ויראלי.‬
‫תוך כמה שבועות‬
‫הפכתי מרוח רפאים מהלכת‬ ‫למרכזה של סערה תקשורתית.‬
‫זה כל כך הדהים אותי, שכמעט ולא שמתי לב‬ ‫שמרתה הפסיקה לשלוח לי מיילים.‬
‫כל הזדמנויות העבודה החדשות‬ ‫הסיחו את דעתי מכדי לשים לב.‬
‫זה היה כאילו משהו השתלט עליי,‬ ‫ופשוט התחלתי לספר את הכול.‬
‫פודקאסטים, תוכניות רדיו,‬ ‫הופעות גדולות יותר, קהל טוב יותר.‬
‫פתאום כולם רצו אותי,‬
‫והקריירה שלי הפכה לאקשן מפתיע.‬
‫לא האמנתי שכל זה קורה.‬
‫לראשונה בחיי, באמת הרגשתי שאגיע לאנשהו.‬
‫גבירותיי ורבותיי, קבלו לבמה את‬
‫דוני דאן!‬
‫ואין כמו התקדמות מדהימה בחיים‬
‫לשדר למי שפגע בך מינית,‬
‫"לך תזדיין. לא הצלחת לשבור אותי."‬
‫תודה רבה.‬
‫עכשיו, לאלה מכם שראו את הסרטון הוויראלי,‬
‫אל דאגה, אני לא מתכוון להיכנס לזה שוב.‬
‫למרות שיש בחור בשורה הראשונה‬ ‫שמסתכל עליי מוזר.‬
‫אפשר לקבל בדיקת רקע על הבחור הזה?‬
‫לא הצלחתי לעמוד בקצב של כל מה שקרה.‬ ‫זה כאילו חיי התחילו אחרי שלושה עשורים‬
‫וכל מה שהיה עליי לעשות‬ ‫כדי להשיג זאת, היה להיות אמיתי עם עצמי.‬
‫- תתקשרו -‬
‫מצחיק איך שדברים מסתדרים.‬
‫ולפעמים הייתי מוצא את עצמי‬ ‫בנפילה החופשית אל האושר,‬
‫ותוהה מה גרם לי‬ ‫לשמור את זה בפנים לזמן כה רב.‬
‫מה גרם לי כל כך לפחד.‬
‫שלום.‬
‫לא התכוונתי לדבר איתך שוב,‬
‫אבל התחלתי לרשום לעצמי‬ ‫את המידע שאמרת על הבמה.‬
‫ההורים שלך יודעים על כל מה שבסרטון?‬
‫היחסים עם גבר, הזין שלו שיוצא ממך.‬
‫לספר להם?‬
‫כדאי שהם ידעו‬ ‫שהבן שלהם הוא הומוסקסואל מכוער.‬
‫זה המעט שמגיע לך‬ ‫על כל הדברים שאמרת עליי.‬
‫אני לא יכולה לתאר‬ ‫כמה אני זועמת על האופן שבו פגעת בי.‬
‫וסתם כך, בזמן הכי גרוע,‬
‫ברגע הכי חשוב בחיי המקצועיים,‬ ‫מרתה השיגה את המספר שלי.‬
‫איך יכולתי לתת לה להשיג את המספר שלי?‬
‫- אייל קטן, חשבתה שנפטרתממני?? -‬
‫- נשלח מהאייפון שלי -‬
‫- אַייל קטן -‬
‫הודעה חדשה ראשונה.‬
‫אתה יודע, הנחתי להורים שלך לנפשם‬
‫כי כבר לא היה לי זמן לזה,‬
‫אבל אני חושבת שהם ירצו לדעת מידע כזה.‬
‫אני לא חושבת שאבא שלך הוא טיפוס שמקבל.‬
‫לא ידעתי אם מרתה מבלפת,‬
‫או אם היא באמת תעשה‬ ‫משהו נורא כמו לספר למשפחה שלי.‬
‫בכל מקרה, התנתקתי ממנה‬ ‫לכמה ימים ותכננתי תוכניות.‬
‫הייתי צריך להגיע להורים שלי לפניה.‬
‫תראו, אני...‬
‫אני לא יודע אם... ראיתם...‬
‫את הסרטון שלי שמסתובב ברשת.‬
‫לא, דובי, אני כבר לא‬ ‫ברשתות החברתיות, ואבא שלך...‬
‫הוא לא מטומטם ארור.‬
‫בסדר. תודה על זה.‬
‫ובכן...‬
‫זה סרטון שבו אני...‬
‫אני מתוודה על הרבה דברים.‬
‫אני פשוט...‬
‫אני מרגיש מאוד מבולבל‬
‫ואני...‬
‫אני כבר לא יודע כלום, אבל אני מנסה‬
‫לעבור את זה.‬
‫אני כבר לא חושב שאני סטרייט.‬
‫אני חושב שאני כנראה...‬
‫ביסקסואל אולי.‬
‫זה מסע, בכל מקרה, אבל...‬
‫אני צריך את התמיכה שלכם כדי להמשיך.‬
‫השנים האחרונות היו קשות מאוד.‬
‫ואני חושב שעכשיו תהיה לכם ברירה‬
‫בין בן ביסקסואל‬ ‫או בן הומוסקסואל, מה שלא אהיה,‬
‫או בן מת,‬ ‫כי אני לא יכול להתמודד עם זה יותר...‬
‫לשמור את זה בפנים.‬
‫מותק, זה קל.‬
‫עם בחירה כזאת, אין שאלה עם מה נלך.‬
‫בבקשה, רק תני לי לסיים.‬
‫אני מדבר גם על... דברים אחרים בסרטון.‬
‫אני...‬
‫אני‬
‫נאנסתי על ידי גבר.‬
‫אלוהים.‬
‫אני בסדר, טוב? אני מבטיח.‬
‫אבל דיברתי על זה בסרטון באינטרנט,‬ ‫ועכשיו כולם יודעים.‬
‫אני מרגיש כל כך נבוך,‬
‫ואני מניח שלא רציתי שתדעו לעולם‬
‫פשוט לא רציתי שערכי ירד בעיניכם.‬
‫אתם יודעים...‬
‫כגבר.‬
‫יקירי, ברור שלא.‬
‫אתה הבן שלנו, מה שלא יקרה.‬
‫אני מרגיש פחות גבר,‬
‫אחרי שנתתי למשהו כזה לקרות לי.‬
‫אבל לא נתת לזה לקרות.‬ ‫זאת לא הייתה אשמתך.‬
‫היית רואה בי פחות כזה?‬
‫מה?‬
‫היית רואה בי פחות גבר?‬
‫לא.‬
‫גדלתי בכנסייה הקתולית.‬
‫סליחה, אני...‬
‫לא מבין.‬
‫אלוהים. אני...‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬
‫אתה לא צריך להגיד כלום.‬
‫רק תדע שאנחנו תמיד כאן.‬
‫דובי, אני כל כך מצטערת.‬
‫ישנתי 12 שעות‬ ‫באותו לילה והתעוררתי לשחר חדש.‬
‫הרגשתי קליל יותר איכשהו.‬ ‫אפילו נדהמתי מהשלווה הפתאומית שמצאתי.‬
‫ביליתי את הימים הבאים בסקוטלנד‬ ‫כשהטלפון שלי כבוי, ונהניתי מהשקט.‬
‫סיפרתי להורים שלי הכול.‬ ‫על טרי, מרתה, דריאן.‬
‫לא הרגשתי כל כך נינוח כל חיי.‬
‫לא היה צורך לפחד יותר.‬
‫מעולם לא היה צורך.‬
‫ועד שעליתי לרכבת חזרה,‬
‫הרגשתי כאילו שום דבר לא עומד בדרכי.‬
‫שום דבר, כמובן, מלבד מרתה.‬
‫בהצלחה עם הטרנסקסואלית.‬
‫כן, תודה, אבא. פשוט... תודה.‬
‫אתם יכולים ללכת.‬
‫- הודעה קולית חדשה‬ ‫מספר לא ידוע -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫ברוך הבא לתא הקולי.‬
‫יש לך 50 הודעות חדשות.‬
‫הודעה חדשה ראשונה.‬
‫עמדת שם כמו טיפש,‬ ‫נפנפת את הכלבה מתחת לאף שלי,‬
‫הזין שלך כאילו בתוכה,‬
‫ומה אתה מצפה שאעשה?‬
‫היא מצלצלת אליי עכשיו,‬ ‫ממש, כשאני עומד כאן.‬
‫אני רואה את זה, מר דאן.‬ ‫-אז תעשה משהו.‬
‫אסור להתקשר למישהו כל כך הרבה פעמים ביום.‬
‫לא, אסור, אבל ברור שעם מספר לא ידוע‬
‫קשה מאוד להוכיח מי באמת מתקשר.‬
‫אז אתה אומר שאני יכול להתקשר‬ ‫לכל מי שאני פוגש כמה פעמים שארצה,‬
‫וכל עוד אני חוסם את המספר שלי,‬ ‫אני חופשי לעשות כרצוני.‬
‫אתה לא מתכנן לעשות זאת, נכון?‬ ‫-לא, אני לא.‬
‫אני מבהיר נקודה שאסור להתנהג ככה.‬
‫איך היא השיגה את המספר שלך?‬
‫היא הפסיקה לשלוח מיילים‬ ‫והגדרתי מענה אוטומטי,‬
‫וזה בטח... חזר אליה.‬
‫זה בטח כאב.‬
‫לתת לה אותו בקלות‬ ‫אחרי שהצלחתי להסתיר אותו ממנה זמן רב.‬
‫במה זה עוזר?‬
‫מה...‬
‫מה לגבי מספר הטלפון שלה? ניסית לחסום אותו?‬
‫כמובן שניסיתי, אבל אי אפשר‬ ‫לחסום מספר לא ידוע. אתה אמור לדעת את זה.‬
‫אתה לא יכול ללכת לחדר‬ ‫ולהקשיב להודעות הקוליות שהיא השאירה?‬
‫איננו יכולים להאזין‬ ‫לכל כך הרבה הודעות. אין לנו משאבים.‬
‫אלוהים. אז מה? עליי לשנות‬ ‫את המספר שלי ולתת לה לנצח שוב?‬
‫טוב, יש עוד אפשרות.‬
‫אני צריך לדבר שלא לפרוטוקול, אבל...‬
‫אולי יהיה הגיוני להשאיר את המספר שלך‬
‫ולחכות שהיא תאמר משהו‬ ‫שנוכל להשתמש בו כדי לזרז את התיק.‬
‫אתה רציני?‬
‫זו רק הצעה.‬
‫לך הביתה. תרשום לך זמנים‬ ‫שבהם היא אומרת משהו מאיים.‬
‫היא משאירה לך הרבה הודעות בכל יום.‬
‫רוב הסיכויים שיהיה שם‬ ‫משהו שנוכל להשתמש בו.‬
‫הודעה חדשה ראשונה.‬
‫אני אהיה כנה איתך...‬
‫בחודשים הבאים, ההודעות הקוליות‬ ‫של מרתה הפכו לפודקאסט של חיי.‬
‫הקשבתי לה בכל נסיעה באוטובוס,‬ ‫בכל נסיעה ברכבת התחתית,‬
‫בדרך בין פגישות.‬
‫היא הייתה שם באוזניים שלי כל הזמן.‬
‫אל תשכח את מה שאמרתי על סודיות.‬
‫ההודעות הקוליות שלה מציגות מבט לאחור‬
‫על כל מערכת היחסים שלנו יחד.‬
‫כשדיברת על תליית הווילונות,‬ ‫הנחתי שאתה רוצה סטוץ.‬
‫היא זכרה הכול בכזו צלילות.‬
‫אתה זוכר את ההופעה שבה הופעת בזמנו? זו ש...‬
‫הפטפוטים, הצחוק,‬
‫הבטחות שווא.‬
‫אני בהלם שעשית דבר כזה.‬
‫לפעמים לא האמנתי למשמעות שהיא הפיקה‬
‫מהדברים הכי לא סבירים.‬
‫נכנעת לי באותו יום, נכון? ליד המים.‬
‫התחלתי להוריד אותן למחשב,‬ ‫לתעד ולקטלג אותן,‬
‫לקודד אותן לפי רגשות ונושאים שונים.‬
‫כל התהילה הזאת היא שום דבר.‬ ‫הם לא אוהבים אותך.‬
‫הם ישתעממו. אני אוהבת אותך. כן?‬ ‫-זה הפך לאובססיה.‬
‫התעלמתי משיחות עבודה,‬ ‫ביטלתי הופעות וריאיונות,‬
‫הקדשתי את חיי לסילוק המסתורין של מרתה.‬
‫למה היא הייתה כמו שהיא הייתה.‬ ‫אני לא בטוח שאי פעם התקרבתי למציאת התשובה.‬
‫יש לך בעיות פסיכיאטריות, מותק.‬
‫למעשה, עם הזמן,‬ ‫גיליתי שאני מתחבר אליה מחדש.‬
‫חוסר הביטחון המשותף שלנו,‬ ‫הפחדים שלנו מהעתיד.‬
‫אותם הדברים בלילה שמנעו מאיתנו לישון.‬
‫לונדון מלאה בשרלטנים,‬ ‫תוקעי סכינים בגב ושקרנים.‬
‫הדרך שבה היא הצליחה‬ ‫להסיח את דעתי מכל הדברים שאיבדתי.‬
‫היא איימה עליי פעמים רבות,‬ ‫אמרה דברים אלימים או פוביים.‬
‫התעללות היא לא‬ ‫לילדים קטנים עם מורים לפסנתר?‬
‫עליי או על טרי או על ההתעללות.‬
‫ובכל זאת, התעלמתי מזה...‬
‫האם צץ משהו חדש שעלינו לדעת עליו?‬
‫לא.‬
‫דחיתי את הדיווח עליה‬ ‫מתוך התעניינות, אמפתיה או אשמה.‬
‫כל תירוץ, באמת, שישאיר אותה בחיי.‬
‫שלא תעז!‬
‫ולפעמים, בשעות האפלות ביותר שלי,‬
‫כששכבתי ער והקשבתי לכמה שהיא סובלת...‬
‫אני כבדה בלילה. לפעמים אני כל כך כועסת.‬ ‫כועסת על העולם. על מה שהוא לקח ממני.‬
‫...נאלצתי להילחם בעצמי בכל כוחי‬ ‫שלא להתקשר אליה בחזרה.‬
‫אז כשדיווחתי עליה בסופו של דבר,‬ ‫עשיתי זאת רק כי היא התחילה עם המשפחה שלי.‬
‫עשיתי את זה רק כי זה הרגיש‬ ‫כמו סיכון שאיני יכול עוד לקחת.‬
‫הודעה חדשה.‬
‫אז אתה והמשפחה שלך תשמרו על פה סגור, כן?‬
‫זו האזהרה האחרונה שלך. אני מתכוונת לזה.‬
‫כי אני בלחץ קדם וסתי סוער‬
‫שבו אני מסוגלת‬ ‫לדקור כל אחד באנגליה, בבריטניה.‬
‫אז כדאי שתיזהר במה שאתה אומר,‬ ‫כי אולי יום אחד אני אדקור מישהו.‬
‫מרתה נעצרה למחרת,‬
‫והואשמה בשלושה סעיפים של מעקב והטרדה.‬
‫ועד שנקבע תאריך לשימוע שלה,‬
‫לא ידעתי אם זה שם קץ‬ ‫לעניין שלה או לעניין שלי.‬
‫נא לקום.‬
‫נא לשבת.‬
‫קומי, גברת סקוט.‬
‫את מואשמת בהטרדת מר דונלד דאן‬
‫בין התאריכים 14 באוגוסט 2015‬ ‫עד 22 במרץ 2017.‬
‫את אשמה או לא אשמה?‬
‫אשמה.‬
‫את מואשמת במעקב אחר מר דונלד דאן‬
‫בין התאריכים 14 באוגוסט 2015‬ ‫ל-22 במרץ 2017.‬
‫את אשמה או לא אשמה?‬
‫אשמה.‬
‫את מואשמת בהטרדת ג'רלד דאן ואלינור דאן‬
‫בין התאריכים השישה ביוני 2016‬ ‫ועד ה-22 במרץ 2017.‬
‫את אשמה או לא אשמה?‬
‫אשמה.‬
‫אייל קטן שלי.‬
‫גברת סקוט, הודית באשמה.‬
‫אבקש משירותי התביעה‬ ‫להכין דו"ח לקראת מתן גזר הדין.‬
‫תישארי במעצר עד אז.‬ ‫-אייל.‬
‫נא לקום.‬
‫אייל.‬
‫מרתה נידונה לתשעה חודשי מאסר,‬
‫וצו הרחקה לחמש שנים הוצא נגדה באותו יום.‬
‫ושם, באולם בית המשפט,‬ ‫הייתה הפעם האחרונה שראיתי אותה.‬
‫- ציר הזמן של המשטרה -‬
‫- ריחמתי עליה.‬ ‫זו התחושה הראשונה שהרגשתי. -‬
‫קילי.‬
‫היי.‬
‫פרנסיס התקשר.‬
‫הוא דואג לך.‬
‫הוא אומר שבקושי יצאת מהחדר שלך כבר שבועות.‬
‫את רוצה להיכנס?‬
‫כן.‬
‫מה כל זה?‬
‫אלה דברים על מרתה.‬
‫חשבתי שהיא נידונה.‬ ‫-כן. אבל אני עדיין מנסה להבין את זה.‬
‫ואיך זה מתקדם?‬ ‫-אני מתקרב.‬
‫- התחלתי לאונן במחשבה על מרתה -‬
‫- לחתוך לו את הלשון או את הזין -‬
‫כן, אפשר לקוות, כשמסתכלים על כל זה.‬
‫כן, זה מטורף.‬
‫יש לי את כל‬ ‫ההודעות הקוליות שלה שהבאתי למשטרה.‬
‫חילקתי אותן לתיקיות‬ ‫שמציינות את רגשותיה השונים.‬
‫אני עושה זאת כבר שבועות.‬ ‫יש הרבה שעוד לא שמעתי.‬
‫זה מצחיק, כי כשרואים את הכול פרוש ככה,‬
‫מבינים באמת כמה היא הייתה משוגעת.‬
‫את רוצה לשבת או משהו?‬
‫כן.‬
‫אתה נראה נורא.‬
‫אני מרגיש מעולה.‬
‫איך הולך בתחום הקומדיה?‬
‫ויתרתי על זה.‬
‫אין כמו לקבל כל מה‬ ‫שאתה רוצה, כדי להבין שזה לא בשבילך.‬
‫אז...‬
‫למה את כאן?‬
‫אני רוצה שתחזור‬ ‫לבית של אימא שלי. שתסתדר קצת.‬
‫לא יכול. חתמתי על חוזה שכירות.‬ ‫-לא, אני אשלם על זה.‬
‫פשוט תעבור בחזרה.‬
‫אני לא יכולה לתת לך להמשיך לחיות ככה.‬
‫אחרי שעברת את כל זה.‬
‫הסרטון הזה, דוני, ממש העציב אותי.‬
‫בסדר.‬
‫איך התחושה?‬
‫כן, מוכרת.‬
‫אני אשאיר אותך לבד.‬ ‫תודיע לי אם תצטרך משהו.‬
‫תודה.‬
‫שכחתי לומר שהשארתי לך משהו בארון,‬
‫יחד עם כמה דברים שמצאתי כשניקיתי.‬
‫תודה.‬
‫- הארי התליין‬ ‫מאת דוני דאן -‬
‫- טיוטה מדהימה! אתה תגיע רחוק! -‬
‫שלום.‬
‫אפשר לעזור לך במשהו?‬
‫כן, אני...‬
‫תהיתי אם אוכל להיכנס.‬
‫בטח.‬
‫תרצה כוס תה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫אז הם היו מסטולים כל הזמן?‬
‫אלוהים, מעולם לא ראיתי‬ ‫שני אנשים שצורכים סמים כמוהם.‬
‫ואלה תלמידי בית ספר פרטי.‬
‫כמות הפעמים שתפסתי‬ ‫אנשים מזדיינים במיטתי היא מטורפת.‬
‫איפה היית?‬
‫אתה יודע... פה ושם.‬
‫אני מצטער שנעלמתי.‬
‫לא, אני מבין.‬
‫צפיתי בסרטון שלך, אגב.‬
‫כן?‬
‫לדעתי זה היה אמיץ.‬
‫ממש אמיץ.‬
‫תודה.‬
‫כדאי שתחזור לעבוד איתי.‬
‫זה לא יהיה כמו בפעם ההיא.‬
‫אני לא יודע. אני כבר לא עושה הרבה.‬
‫אנו מחזירים את "פה יבש" בגרסה חדשה.‬
‫זה בטח יהיה נורא, אבל...‬
‫אנחנו מרכיבים צוות ברגעים אלו.‬
‫תקבל תשלום.‬
‫אני אשמח.‬
‫- ההודעות הקוליות של מרתה -‬
‫- מחמאות -‬
‫אלוהים... והייתה פעם אחרת בבר.‬
‫הגשת כשהיית בתחתונים לבנים צמודים,‬ ‫וחשבתי, "אדום. אדום הוא הצבע שלך."‬
‫ולמחרת, לבשת אדום.‬
‫אני חושבת שיש לך קו לסת נהדר, חיוך מקסים.‬
‫אני חושבת שאתה, אתה יודע, מאוד מושך.‬
‫אתה יודע, כשאתה פוגש מישהו לפעמים,‬
‫אתה פשוט חושב שיש לו את זה.‬
‫ולך יש את זה.‬
‫אני לא יודעת. אולי זו הדרך שבה אתה מתבטא.‬
‫טוב! אני נמשכת אליך, טוב?‬ ‫אני נמשכת אליך. הנה, אמרתי את זה.‬
‫אלוהים. אני מסמיקה כמו בתולה מתבגרת.‬
‫שלום.‬
‫היי. כן, אני רוצה וודקה קולה, בבקשה.‬
‫מנה כפולה. תודה.‬
‫- לא האזנתי -‬
‫זה מה שתמיד תהיתי.‬
‫למה אנשים נפגשים?‬ ‫למה אנשים מתאהבים? דברים כאלה.‬
‫ואני מניחה שזה‬ ‫מביא אותי לעניין של האייל הקטן.‬
‫כפי שאני מניחה שאתה בטח תוהה.‬
‫בעיקרון, היה לי‬ ‫צעצוע קטן ורך כשהייתי קטנה.‬
‫והוא הלך איתי לכל מקום.‬
‫הזיכרון הראשון שלי,‬ ‫אני חושבת, היה חג המולד.‬
‫יש תמונה ישנה שלי,‬ ‫יושבת עם כובע נייר על ראשי‬
‫והאייל הקטן הזה לצידי.‬
‫בכל אופן, האייל הזה היה דבר רך וחביב.‬
‫היו לו שפתיים גדולות, עיניים ענקיות‬
‫וישבן חמוד.‬
‫עדיין יש לי אותו עד היום.‬
‫זה היה הדבר הטוב היחיד בילדות שלי.‬
‫הייתי מחבקת אותו‬
‫כשהם היו רבים.‬
‫והם רבו הרבה, אתה יודע?‬
‫טוב, אתה דומה כמו שתי טיפות מים לאייל הזה.‬
‫יש לכם אותו אף.‬
‫אותן עיניים.‬
‫אותו ישבן חמוד.‬
‫זה כל כך חשוב לי.‬
‫אתה...‬
‫אתה חשוב לי מאוד.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן. סליחה. כן, אני בסדר. סליחה.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫זה 7.25 ליש"ט.‬ ‫-כן.‬
‫לעזאזל.‬
‫מצטער, אני חושב שהשארתי את הארנק בבית.‬
‫אל תדאג. זה עליי.‬
‫- אם אתה או מישהו שאתה מכיר חווה קושי,‬ ‫מידע ומקורות סיוע זמינים עבורכם באתר -‬
‫- מבוסס על המחזה‬ ‫"אייל קטן" מאת ריצ'רד גאד -‬