Naveta "Dyson", sunteţi ultima pe ziua de azi.
De acum întrerupem activitatea.
Reamintiţi pasagerilor procedurile de vămuire înainte de debarcare.
Am înţeles, Babylon Control. O zi bună.
Sunt, în fine aici, Jacque.
Bun, toţi ştim pentru ce ne aflăm aici, corect?
Începând de mâine dimineaţă la ora 06.30,
sublocotenentul. J.G. David Corwin e promovat locotenent !
Felicitări !
Mulţumesc. Mulţumesc.
Următorul rând e din partea casei !
- I-ai văzut expresia pe figură ? - Da.
Urăşte să fie în centrul atenţiei.
Un exemplu clasic de tip prins între lupte şi zbor.
De ce tot ce vine de la tine se rezumă mereu la biologie ?
Pentru că, orice facem se reduce la unul din cele două lucruri:
- Biologie sau matematică. - Nu-l stârni. Vom sta aici câteva zile.
Apropo, unde e Marcus ? Credeam că o să-l inviţi şi pe el.
N-am crezut că e potrivit.
"Earhart" e doar pentru personalul Forţelor Terestre.
David a invitat mulţi civili, prieteni care au venit pentru noaptea cea mare.
Cine ar mai fi observat unul în plus ? Marcus e unul din noi, de ce...
Este? N-am văzut simbolul Alianţei Terestre pe pieptul lui, pe aripile navei lui sau...
Susan.
Uite ce e, am spus că nu cred că e potrivit şi a fost decizia mea, bine ?
Are cineva vreo problemă ?
Nu, are dreptate.
Ne simţim mult mai bine fără figura lungă a lui Marcus.
În cinstea noului nostru locotenent
şi să trecem întregi în ziua următoare.
Ziua de mâine să fie la fel de liniştită şi obişnuită ca cea de astăzi.
Amin.
E în regulă.
Nu te teme. O să fie bine.
Se va termina curând. Încearcă doar să te relaxezi.
Proiectul Babylon era ultima şi cea mai bună speranţă pentru pace.
A fost un eşec.
Dar în anul războiului Umbrelor a devenit ceva mai măreţ,
ultima şi cea mai bună şansă a noastră pentru victorie.
Este anul 2260. Locul: Babylon 5.
SEZONUL 3 - EPISODUL 7: "EXOGENEZA"
Nu înţeleg. Ce nu a mers?
- Nu ştiu. - Vine Securitatea. Au auzit ţipetele.
- Trebuie să plecăm. - Nu-l putem părăsi pur şi simplu.
Nu avem altă soluţie. Nu ne putem permite să fim prinşi.
Susan,
- ...hai să ne plimbăm un minut. - Sigur.
- Locul e al tău, locotenent. - Am înţeles, Comandor.
- E vreo problemă? - Asta vreau să afli tu.
Acum, că Corwin a fost promovat,
mai devreme sau mai târziu se va amesteca în treburile noastre.
Vrei să spui cu Pământul, preşedintele şi cele 10.000 de ministere ?
Merita promovarea. Nu mă deranjează asta.
Însă poate deveni o problemă şi vreau să ştiu de ce parte e.
Dacă ne poate ajuta, minunat.
Dacă nu, va trebui să-l ţinem în afara cercului nostru.
Aş sugera o întâlnire între patru ochi.
Vorbeşte cu el. Vezi ce poţi afla fără să dai nimic de gol.
Aşa voi face.
Ştii, asta e partea pe care o urăsc cu adevărat.
"Milostivul Duncan, adormit lângă poartă.
Îmi pare c-aud o voce strigând: 'Nu mai dormi'.
Marcus ucide somnul."
Eşti nebun, ştii asta.
Aşa se spune.
Dar nu eu te-am dăruit cu un atât de rău-prevestitor nume ca Duncan.
Mă îndoiesc că ai citit măcar odată "Macbeth", aşa că ironia e inutilă.
Tipic.
Ar trebui să-ţi supraveghezi marfa.
Altfel cineva ar putea să ţi-o fure chiar de sub ochii tăi adormiţi.
De ce? Nimic din astea nu merită cumpărat, cu atât mai puţin furat.
Nici nu ştiu de ce mă mai deranjez.
Fiorul unor întâlniri noi, tocmelile, negocierile.
Şansa de a dormi puţin,
până când eşti întrerupt de un nebun care citeşte prea mult.
Nu cred că-mi place cum sună asta.
Nu pot să spun că-mi place nici mie.
Nici nu pot să fac mult în privinţa asta.
- Am auzit că există o clinică... - Nu-mi place să fiu atins de doctori !
O să fiu bine.
Cât costă asta ?
La fel ca marfa de ieri sau cea de alaltăieri, 2 credite.
Eşti un hoţ la drumul mare.
Măcar ai fi putut să porţi o mască şi să fii călare pe un cal.
Ne vedem mâine.
Şi, Marcus, mulţumesc.
Şi aşteptăm aprovizionarea cu sânge până vineri.
Încă avem probleme în a face rost de sânge Drazi pentru transfuzii,
aşa că de acum va trebui să trecem pe sânge sintetic.
Dr. Steinhoff, Dr. Lieberman din Infirmeria 3 are probleme cu un Brakiri.
Le cunoaşteţi biologia mai bine ca oricine.
Aţi putea să-l ajutaţi ? Bine.
Dr. Harrison, spuneţi-mi acum. Cum stăm?
Am pierdut un pacient Centauri în Infirmeria 5. Probleme cronice şi separare a inimilor.
Nu prea am avut ce să facem.
Ultimele rapoarte ale Securităţii arată cota obişnuită de răni, bătăi, înjunghieri,
- ...nimic important. - Bun. Altceva?
Păi, am avut un decedat aseară,
bărbat, fără identitate, în jur de 30 de ani, fără semne de răni sau boală,
nimic care să indice cauza morţii. Dr. Morris vrea să vă uitaţi la cadavru,
să vedeţi dacă puteţi să vă daţi seama ce să scriem în certificatul de deces.
Spune-i să aducă trupul în Infirmeria 1 în după-amiaza asta. O să mă ocup de el.
Asta e tot. Să mergem la treabă.
Eşti pregătit?
Ce ai pentru mine?
Un mesaj de la Rangerul 1, de pe Minbar.
Recomandă să intrăm în stare de alertă şi să ne retragem din spaţiul terestru.
Se zvoneşte că se întâmplă lucruri ciudate acasă.
Asta nu e chiar o revelaţie. Altceva ?
Nave ale Umbrelor. Au fost văzute acum două zile în Sectorul 800.
Se pare că se adună şi crează o graniţă la marginea spaţiului Centauri.
Oh, şi pachetul de care întrebai tocmai a părăsit Marte.
Ar trebui să ajungă aici într-o săptămână.
La următoarea aprovizionare vreau să faci o excursie scurtă în Sectorul 800,
să plasezi un scaner de lungă distanţă şi să pleci de acolo rapid.
Să vedem dacă putem afla ce se petrece pe acolo.
- Altcineva? - Nu, acela a fost ultimul.
Bine.
Unde e Samuel ?
Sursele mele sunt obişnuite cu el ca om de contact şi nu le plac schimbările.
A spus că are lucruri mai importante de făcut.
Aşa a zis ?
Ciudat.
Când l-am recrutat prima dată a spus că nu e nimic mai important ca munca noastră.
Cred că o să-i fac o vizită.
Computer, începe înregistrarea.
Decedatul e un bărbat din rasa umană în vârstă de 35 de ani,
identificat ca trăind în Downbelow din iunie 2258.
Scanările toxicologice arată că subiectul folosea o varietate de substanţe modificate,
urme de Praf, morfozină şi altele,
însă nu în cantităţi suficiente pentru a cauza moartea.
Nu sunt semne vizibile de traumă fizică.
Scanerele arată că inima, plămânii şi restul organelor interne sunt în stare bună.
Sunt urme de degete în ambele palme.
Se pare că sunt cauzate de faptul că decedatul şi-a strâns pumnii.
După paloarea pielii aş spune că urmele sunt făcute la ora morţii,
sugerând că subiectul se afla într-o stare puternică de stres sau frică.
Şocul a fost probabil un alt factor determinant.
Factor determinant pentru ce, totuşi?
Scanarea de boli, negativă.
Urme de sânge, negative.
Scanare neurală, o anomalie. Scanarea cardiovasculară...
O clipă. Arată-mi anomalia.
Ce dracului e asta?
Nu cunosc.
Nici un semn de intrare.
Nimic în fişa lui.
Cum a ajuns asta înfăşurată în jurul coloanei lui vertebrale ?
Nu cunosc.
O să-l deschid.
Opreşte înregistrarea cât timp mă pregătesc.
Salut, Samuel.
Marcus.
Nu te-am mai văzut de câteva zile.
Am fost ocupat.
Văd că ţi-ai făcut prieteni noi.
Bine.
- E totul în regulă ? - Da.
Doar că nu mai pot lucra cu tine.
Am de făcut nişte lucruri.
Chiar aşa?
Ce fel de lucruri ?
Da. Bine, văd că eşti ocupat, aşa că te las în pace.
Dacă pot să te ajut cu ceva...
Mulţumesc.
Nu-mi place.
Nu ştiu ce, dar ceva a intrat în el.
Măi, măi...
Ce dracului eşti tu?
Examinarea suplimentară confirmă că biomasa e 100% neutră genetic.
Poate exista în orice formă de viaţă.
Dar nu pot să spun ce face acolo.
Nu seamănă cu nici un alt parazit cunoscut.
Am iniţiat o verificare a mediului,
ca să văd dacă decedatul a adus parazitul pe staţie
sau dacă a fost infestat aici.
Dacă s-a întâmplat aici, s-ar putea să avem o problemă.
Scuză-mă, pe tipul care în mod normal stătea la masa aia, Duncan, l-ai văzut ?
Da, acum puţin timp. Şi-a scos afară toate lucrurile, spunea că împachetează.
I-a spus lui Mackie că poate să închirieze locul lui.
Asta n-are nici un sens.
Mi-a spus că ne întâlnim aici în dimineaţa asta.
Ăsta e... locul lui.
Îmi pare rău, asta e tot ce ştiu.
E linişte, nu-i aşa, domnule locotenent ?
Da, puţin. Îmi place când e linişte.
Cu siguranţă e o schimbare plăcută de ritm.
Ascultă, acum că ai fost promovat mă gândeam că vom petrece mai mult timp
aici împreună, însă n-am avut cu adevărat nici o şansă să vorbim.
Aşa că mă gândeam că ne-am putea întâlni să vorbim
despre cum crezi tu că ar trebui să stea lucrurile. Doar, ştii tu,
să ne cunoaştem un pic mai bine unul pe altul.
Sigur.
Am putea, nu ştiu, să ne întâlnim în sala de mese la micul-dejun.
Nu poţi avea o conversaţie privată acolo în zgomot de farfurii şi oameni vorbind.
De ce nu treci mai bine mai târziu pe la mine la apartament ?
Putem să bem o ceaşcă de cafea, cafea adevărată.
Doar să nu mă întrebi cum am făcut rost de ea.
Şi vom vorbi despre lucruri în afara serviciului, ştii tu, de la om la om.
Bine.
În regulă. O să vin.
Bun.
Cred că avem o problemă.
Aş vrea să o văd, dar nu pot.
Ştii, câteodată oamenii de pe aici devin ciudaţi. Aşa e Babylon 5.
După ce vei sta mai mult pe aici vei înţelege.
Lucrez deja de câteva luni cu oamenii ăştia, îmi fac contacte.
Ştiu cum gândesc ei.
N-ar lasa totul baltă ca să-şi schimbe viaţa.
Samuel n-ar fi dispărut pur şi simplu fără să-mi spună iar Duncan a zis...
Nu s-a comis nici o crimă aici, Marcus. Nu am ce să investighez.
Nu ai ? Chiar aşa ? Ce ciudat.
Tot timpul am crezut că îmi exprim o îngrijorare raţională şi rezonabilă
despre faptul că un număr crescând de oameni din Downbelow
nu se comportă normal.
Dacă erau normali nu aveau ce căuta în Downbelow.
Îţi mulţumesc, domnule Garibaldi, una din minţile luminate ale secolului al 14-lea.
"Nu avem lagăre de muncă ? Nu avem închisori ?"
Domnul Marley ar dori să-ţi spună o vorbă. E tipul în lanţuri.
Ignoră gemetele. Sunt de la gaz.
Tu nu taci niciodată ?
Nu, până nu obţin ce vreau.
De ce ? Crezi că meditaţia în tăcere ar ajuta mai mult ?
Ivanova are dreptate. Eşti un ghimpe în coastă.
Tot ce-ţi cer e să vii cu mine să vezi. Durează cinci minute.
Nu am cinci minute.
Îmi pare rău dar până când cineva nu face ceva ilegal, nu e treaba mea.
Dacă prietenii tăi se poartă ciudat, poate că ar trebui să îi vadă un doctor.
Dar asta nu e jurisdicţia mea.
- Pot să te citez ? - Da, sigur, cum vrei.
Deci domnul Garibaldi a sugerat să vii la mine?
Da, a fost chiar ferm în privinţa asta.
A zis că e ocupat şi că nu are de pierdut nici măcar cinci minute,
însă tu eşti perfect pentru treaba asta.
Interesul lui faţă de situaţia asta aproape că nu se poate descrie.
Dar aveam o treabă momentan.
Nu va dura mai mult de o oră.
Cel puţin atât de mult îi va lua computerului să termine analiza.
Cred că pot să lipsesc puţin.
Salut, pot să vă ajut cu ceva ?
Nu ştiu, mă gândeam la nişte flori.
E bine să te gândeşti la flori. E şi mai bine să dăruieşti flori. Cu ce ocazie ?
Nu sunt sigur, dar cred că am o întâlnire.
- Te-a invitat să ieşiţi ? - M-a invitat să intru, la ea acasă.
Se mişcă repede. E agresivă?
Se poate spune asta.
- Norocosule ! - Nu e chiar aşa.
Cel puţin nu e chiar aşa încă, cred.
- Nu prea ieşi mult, fiule, nu-i aşa ? - Păi... Nu, nu prea.
Trandafiri artificiali. Acelaşi parfum, aceeaşi senzaţie.
Merg de fiecare dată.
Dar dacă nu e o întâlnire ? Nu vreau să o ofensez.
Trandafirii nu ofensează niciodată femeile, ci absenţa lor.
Te costă 40 de credite.
Duncan.
Duncan, dacă eşti acolo, deschide.
Ştii, poate că a ieşit. Chiar crezi că e o idee bună ?
E bătrân. Nu se simţea bine. Ar putea fi bolnav sau rănit.
Doar la urgenţele medicale pot să deschid uşa să mă uit,
- ...însă nu pot să intru. - Bine.
În regulă.
- Hei, am spus... - Ai spus că nu poţi să intri.
Eu nu am problema asta.
Ciudat. E...
Marcus? Te simţi bine?
Cred că mai bine ai veni să vezi.
- Luminile. - Nu funcţionează. Aici.
Ce dra...?
I-am spus. Nimeni nu ascultă niciodată.
Hei, hei, Marcus !
- Franklin către Securitate... - N-o face !
Chestia asta de sub pielea lui,
am mai găsit una exact la fel în timpul unei autopsii.
Bănuiala mea e că e vorba de vreun fel de parazit extraterestru
care pătrunde în coloana vertebrală şi preia controlul asupra sistemului nervos.
Dacă sunt mai mulţi ca el,
ar putea să umple întreaga staţie înainte ca cineva să-şi dea seama.
Întrebare: dacă e adevărat, de ce îi afectează doar pe vagabonzi ?
Ei nu au nici o valoare strategică.
Nu sunt în poziţia de a se răspândi peste tot, nu au nici o autoritate.
Recunosc femeia,
e Jacque Lee, o singuratică în căutarea unei vieţi noi, clasicul suflet pierdut.
De ce pe ei şi nu pe cineva din echipaj ?
Spre exemplu, de ce nu pe tine sau pe mine ?
Poate că n-au avut nici o şansă până acum.
Poate.
Nu sunt aşa sigur.
Ar fi bine să încercăm să aflăm.
Hei, omul ăsta are dureri.
Nu puteţi pur şi simplu să-l lăsaţi în starea asta.
Chestia aia de pe spatele lui, vi s-a întâmplat şi vouă ?
Ascultaţi-mă.
Orice ar fi aceste creaturi, ele vă controlează.
Trebuie să ne lăsaţi să vă ajutăm.
Măcar înţelegeţi ce vă spun ?
Eu sunt.. Eram Matthew Duffin.
Înţeleg ce spui.
Veţi rămâne aici până când terminăm.
Când oamenii îşi vor da seama că lipsim, vor veni să ne caute.
Cooperează cu noi şi putem încerca să rezolvăm asta.
Dacă nu, nu îţi pot garanta siguranţa ta şi a oamenilor tăi.
Iar eu nu o pot garanta pe a voastră.
A fost bine.
Măcar eu încerc să fac ceva.
Trebuie să scăpăm şi să le spunem şi celorlalţi ce se întâmplă.
- O vom face. - Cum ? Cum vom face asta ?
Sunt trei inşi înarmaţi împotriva a doi inşi care nu au nimic.
Ne vor doborî înainte să ajungem la jumătatea încăperii.
Nu trebuie decât ca unul din ei să părăsească încăperea.
Apoi va fi doar un singur ins înarmat.
Scuză-mă. Acolo de unde vin eu, trei inşi minus unul înseamnă doi.
De unde vin eu e un loc cu mult mai interesant.
Totuşi un lucru e bun: măcar Garibaldi ştie că suntem aici, jos.
Dacă nu ne întoarcem curând, va şti unde să ne caute.
Domnul Garibaldi ştie unde ne aflăm, nu-i aşa ?
Nu chiar, nu.
Deci nimeni nu ştie că e ceva în neregulă.
În general ce ai spus e corect, da.
Minunat. Asta e... Minunat.
Intră.
De unde dracului au apărut astea?
Le-am găsit.
- Unde ? - Acolo.
Pur şi simplu... Ştiţi, pur şi simplu erau acolo.
Trandafiri sintetici.
Din cei buni.
- Oricine i-a cumpărat a plătit bine. - Da. Îmi dau seama.
Să dai atâţia bani pe sintetice super scumpe. Trebuie să fie un adevărat fraier.
Da, aşa cred.
E extravagant, excesiv, deloc eficient.
Şi teribil de romantic.
Nu spune nimănui, însă mereu am avut o slăbiciune pentru trandafiri.
E un gest foarte drăguţ. Trebuie să aflu cine e responsabil.
Mulţumesc, David. Dacă n-ai fi venit, cineva ar fi putut călca pe ei.
Corect. Sigur.
Cu plăcere.
Salut, Marcus.
Duncan, arăţi bine.
Mă simt bine.
Dacă nu te doare nu tuşeşti.
Prima dată în mulţi ani.
Ei pot să facă pentru tine ceea ce au făcut şi pentru mine.
Aş accepta mai repede recomandarea dacă aş şti despre care "mine" vorbim.
- Contează ? - Aşa cred, da.
Cine sunt "ei" ?
Cine eşti tu ?
Sunt... Eram Duncan.
Cealaltă parte din mine e Vindrizi.
Partea din mine care era Duncan ţine minte că erai amabil cu mine, Marcus.
Nu vreau să-ţi fac rău.
Partea din mine care e Vindrizi spune că te vom răni, dacă e necesar.
Nu-ţi putem permite să te amesteci.
Să mă amestec în ce?
Spune că nu vei înţelege.
Spune că ai venit la momentul potrivit.
L-am păstrat pe acesta ca să priveşti,
încât să înţelegi cum funcţionează acest proces.
Am văzut.
Am un cadavru sus în Infirmerie care mi-a spus tot ce trebuie să ştiu.
A fost ucis când un Vindrizi a încercat să se contopească cu el.
Spune că nu era încă gata pentru contopire.
Sănătatea lui era şubredă, sângele îi era încărcat cu chimicale străine.
Spune: vrei să ne ajuţi ?
Nu.
Spune că, dacă nu ne ajuţi,
alţii nepregătiţi pentru contopire ar putea să moară
şi cei din neamul nostru vor muri odată cu ei.
Dacă vrei să salvezi vieţi aceasta e singura cale.
E minunată. N-am mai băut cafea adevărată de când... Nici nu ţin minte.
Costă prea mult să o procuri.
Tipii cu plantele de acvacultură au păstrat puţin loc pentru mine.
Ştiu, ştiu.
Grădina trebuie folosită doar pentru fructe, legume şi regenerarea oxigenului.
Însă câteodată trebuie să ocoleşti puţin regulile ca să obţii ce vrei.
Ideea asta te deranjează ?
Nu, nu chiar.
Nu cred că scopul scuză întotdeauna mijloacele, însă, dacă nimeni nu e rănit
şi e bine şi pentru Pământ, nu am de ce să mă plâng.
Înseamnă mult pentru tine, nu-i aşa ?
- Să serveşti Pământul ? - Da, sigur.
De aceea suntem aici, să urmăm ordinele şi să facem ceea ce e bine pentru Pământ.
Dar dacă există o contradicţie,
dacă a face ce e bine pentru Pământ şi a urma ordinele nu înseamnă acelaşi lucru ?
Nu cred că asta e o decizie pe care să o iau singur.
Nu poţi decide singur ce ordine să asculţi şi ce ordine să ignori.
Trebuie să respectăm ordinea ierarhică, altfel totul se prăbuşeşte.
Deci dacă vezi pe cineva care încearcă să-i facă pe alţi ofiţeri să vorbească
sau chiar să acţioneze împotriva Domului Terestru, îi vei raporta ?
Absolut.
De ce? Vreţi să fiu cu ochii pe cineva anume ?
Nu, nu. Era doar o întrebare ipotetică.
Ţinând cont de tot ce se petrece
e bine să ştim pe ce poziţie stăm unii faţă de alţii.
Ei, se face târziu.
Mulţumesc că ai trecut pe aici, domnule locotenent.
Mă bucur că am găsit vreme să vorbim.
Sigur. Oricând.
Ţi-a venit vreo idee?
Una singură.
Care e părerea ta despre Ivanova ?
Susan?
O ştiu de aproape doi ani.
E un ofiţer bun şi un prieten de nădejde şi... Şi de ce vorbim despre ea ?
Prima dată când am venit la bord părea chiar prietenoasă.
Mai târziu, totuşi, a devenit puţin distantă.
Probabil am făcut eu ceva, cred.
Oh, nu, nu, nu. Trebuie să mai ai puţină răbdare cu ea, atâta tot.
Când ai apărut prima dată, erai un simplu tip în trecere.
Acum eşti o parte a familiei şi nu cred că ea s-a obişnuit încă.
Simt în ea o cheie care n-a fost încă întoarsă.
Şi ce înseamnă mai exact asta ?
Nu ştiu.
Dar cred că ar fi fascinant de aflat.
- Nu a fost nimic de râs. - Oh, haide.
Nu pot să cred.
Stăm aici, cu armele îndreptate la tâmplă,
înconjuraţi de paraziţi extratereştri, fără vreo şansă să mai scăpăm în viaţă,
şi tu te gândeşti să scrii o piesă pentru Ivanova ?
- Te poţi gândi la un moment mai bun ? - Eşti nebun, ştiai? Şi cred că eu...
sunt la fel de nebun să stau aici să vorbesc despre asta în asemenea momente.
Marcus, eşti departe de a fi tipul ei,
practic vă aflaţi în galaxii diferite.
La o parte, plecaţi de lângă uşă.
Unul din noi e bolnav. Tu, ieşi afară, acum !
Unde îl duceţi ?
Dacă trebuie să luaţi pe cineva, luaţi-mă pe mine !
Stephen !
E pe moarte.
Salvează-l.
Singura cale ca să-l salvez e să scot chestia aia din corpul lui.
Inacceptabil.
Îi vei salva pe amândoi.
Avem instrumente medicale. Foloseşte-le.
Dacă nu cooperezi, vei fi direct responsabil de moartea lui.
Trei minus unu face unu.
Scuzaţi-mă. E ceva ce cred că ar trebui să ştiţi.
Dacă vreţi ca prietenul vostru să scape, vă trebuie ceva mai mult decât doctorul.
O să vă trebuiască câteva din instrumentele lui.
Nu că îmi pasă cu adevărat,
dar ştiţi cum sunt doctorii, unealta potrivită pentru treaba potrivită.
Vedeţi tubul ăla de pe colţul mesei ?
E un scaner medical,
Copeland J-5000, foarte avansat.
Eu i l-am procurat.
Trebuie să i-l duceţi imediat.
Ştiu, ştiu... De ce m-aţi crede ?
Ar putea fi o armă sau aşa ceva. Verificaţi-l voi înşivă.
Uită-te în deschizătură.
Da, acolo. Acum scutură-l.
Scutură-l puternic de două ori pentru a activa scanerul.
Securitatea?
Alo? E cineva acolo?
Atenţie, compararea identităţii arată că nu sunteţi autorizat...
pentru operaţiuni de pe această legătură. Vă rog, predaţi-o la Securitate.
Încerc să contactez Securitatea, maşinărie idioată !
Atenţie, compararea identităţii...
Da, Ivanova, ce este ?
Am detectat pe cineva care încearcă să folosească legătura Dr. Franklin.
- Aţi aflat şi locaţia ? - Maro 84. Trimite imediat o echipă acolo.
S-a făcut.
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
Doctore, pacientul tău moare !
Asta nu înseamnă nimic pentru tine ?
Ţie îţi pasă prea mult ca să te poţi preface în mod convingător.
Lasă-mă să încerc eu.
Oh, oficial, dacă mă ucid, nu a fost o idee bună din partea mea.
Cine, el?
Nu înseamnă nimic pentru mine.
Încă unul din voi pe care trebuie să-l dobor ca să ies de aici.
Aş spune să lăsăm natura să-şi urmeze cursul.
Marcus, te rog, nu face asta.
De ce nu, Duncan?
Uite ce ţi-au făcut ţie.
Dacă îl salvăm pe el, ce fel de viaţă va avea slujind aceste creaturi ?
O viaţă mult mai bună decât cea pe care a avut-o aici, Marcus.
Pe noi toţi, cei de aici, nu ne controlează cu forţa.
Ne-am oferit voluntari.
Ăsta e ultimul loc din care am detectat semnalul. Împrăştiaţi-vă.
Dacă vedeţi ceva, anunţaţi-mă înainte să acţionaţi. Să mergem.
În circumstanţele astea, Duncan, mă tem că nu pot să te cred.
Spune că ştiam că n-o să înţelegi, Marcus.
De aceea nu am vrut să se afle.
Odată ce ne vom îndeplini misiunea, vom pleca.
Ce misiune?
Spune că ne-am născut acum o jumătate de milion de ani,
şi am crescut cu scopul de a fi mărturie vie a tot ce am văzut şi atins.
Tot acest timp am călătorit prin galaxie în corpurile noastre gazdă.
- Am văzut... - Am văzut născându-se sori...
pe lumi atât de îndepărtate încât voi nici nu le ştiţi pe nume.
Ne amintim muzica ce s-a cântat înainte ca neamul vostru să înveţe să vorbească.
- Înăuntrul nostru... - Înăuntrul nostru...
se află memoria vie a faptelor şi a poveştilor,
civilizaţii şi pasiuni,
războaie şi eforturi
şi mari frumuseţi.
- Însă, în timp... - Însă, în timp, chiar şi noi murim,
dacă nu ne găsim adăpost în interiorul altor lucruri vii.
Aşa că îi căutăm pe cei care nu au nici o perspectivă,
pe cei ale căror vieţi sunt pe sfârşite,
pe cei care ştiu că nu vor fi niciodată mai mult decât sunt.
Pe cei care nu ar cunoaşte niciodată frumuseţea sau pacea sau scopul.
Şi le dăm asta.
Prin noi, ei se nasc într-o viaţă nouă.
Samuel, credeam că ţi-am dat un scop,
să mă ajuţi în sarcinile pe care le vom avea.
Scopul tău a venit din exterior,
să lupţi în războaiele altcuiva.
Al nostru vine din interior.
De ce te-am crede?
Îi controlezi pe oamenii ăştia. Ei spun tot ce vrei tu să spună.
Ai încredere în mine, Marcus ?
Aveam încredere în Duncan pe care-l ştiam, nu în Duncan care stă în faţa mea.
Duncan ?
A spus că nu era nici o altă cale, Marcus.
Acum s-a terminat.
Nu înţelegi, Marcus ?
O să trăiesc şi o să mor aici,
fără să însemn vreodată ceva.
E adevărat, Marcus.
Totul e adevărat.
Tot ce ţi-au spus e adevărat.
Când era înăuntrul meu
am văzut păsări de foc murind pe Orion 7.
Am văzut oraşe plutind în aer,
înalte de cinci mile. Am cunoscut totul.
Misiunea noastră e să păstrăm aceste amintiri, toată experienţa noastră,
dincolo de ziua în care toată viaţa şi toată cunoaşterea
vor dispărea într-un nou Ev Întunecat.
Când cărţile vor fi dispărut şi toate istoriile vor fi fost arse,
fiecare lume va privi înapoi ca să înveţe ce a fost înainte.
Şi se vor întoarce către noi, şi noi vom fi acolo,
păstrători ai trecutului, prezentului şi viitorului.
Înainte să continuăm cu asta, vreau o verificare completă şi totală.
Vreau să verific fiecare centimetru din biologia voastră.
Vreau declaraţii complete ale tuturor celor implicaţi
şi nu mai accept nici un voluntar fără aprobarea şi supervizarea mea.
Altfel pun Securitatea să vă reţină şi voi îndepărta Vindrizi cu forţa.
E clar?
De acord.
- Franklin către Garibaldi. - Stephen, eşti în regulă ?
Da, sunt bine. Sunt în Maro 87. Vreau o echipă medicală aici, urgent.
Avem un pacient care necesită tratament imediat.
Îmi pare rău, Duncan.
N-am ştiut. Dacă mai e vreo cale...
Nu. Nu, nu, nu, Nu pot să mai accept încă unul.
Ei spun că mi-ar afecta definitiv sistemul nervos.
Tot ce am văzut când eram contopiţi,
muzica, totul, s-a dus.
Până mâine nu o să-mi mai amintesc nimic.
Marcus,
dacă ai fi putut vedea cu ochii tăi...
Dacă ai fi putut vedea...
Duncan, am auzit că pleci.
Te rog, nu o face. Dacă pleci, o să-mi fie dor de tine şi urăsc senzaţia asta.
Drăguţ din partea ta, Marcus.
Vezi tu, pentru puţin timp am aflat ce înseamnă să fii deosebit,
şi nu mă pot întoarce la ceea ce eram.
Când am fost contopit am...
Am văzut nişte lucruri, lucruri incredibile.
Şi vreau să încerc să le găsesc,
să le văd cu adevărat măcar odată înainte să mor,
să mai fiu deosebit încă odată.
Mi-aş dori să pot face ceva.
- Îmi pare rău. - Nu.
Ai făcut ce ai făcut pentru că îţi pasă.
Nu are nimic de-a face cu tine... Totul are de-a face cu mine.
Poate a fost un lucru bun.
Poate că toţi trebuie să ne trezim,
să devenim deosebiţi înainte de a fi prea târziu.
Transportorul terestru "Dyson" se pregăteşte de îmbarcare la Poarta 7.
Duncan.
Trebuie să plec acum, Marcus.
Ai grijă de locul ăsta pentru mine
şi, poate după ce voi vedea ceea ce caut, mă voi întoarce.
Ai grijă, Marcus.
Le-am verificat poveştile şi până acum totul se potriveşte.
Dar dacă au această cunoaştere, de ce să o ţină secretă?
Informaţia înseamnă putere. Dacă cineva ar dori să elimine această cunoaştere,
ei ar fi primii puşi la zid.
Ce mai face Marcus? A fost prima dată când ai lucrat cu el, corect ?
E bine.
Adică, atunci când se află sub presiune se descurcă bine.
Şi sunt sigur că ar aprecia dacă i-ai acorda o a doua şansă, Susan.
Asta e. El trebuie să-i fi trimis.
Care el ? Ce să trimită ?
O să mă întorc.
Păstrează-i.
Mulţumesc. Aşa o să fac.
Cred că mai există totuşi speranţe pentru noi.
Traducerea şi adaptarea: nenea_hartia@yahoo.com