Bună dimineaţa.
Să ne uităm pe declaraţiile vamale, să vedem cine vine astăzi.
Două nave Drazi, un transpostor de persoane Minbari, chiar şi câţiva Vree.
Nu e chiar ceea ce eram obişnuiţi, însă e un început.
Bun, fă-mi legătura cu prima navă şi hai să începem treaba.
Ce e?
E vreo problemă?
Doamne, urăsc visele acestea.
Bună dimineaţa. Este ora 05.30 EST, 3 iulie 2260.
Vă urez o zi bună.
- Aici erai ! - Oh !
Doar mă uitam, pe cuvânt. Nu am atins nimic.
Poate doar draperiile, puţin, dar era o muscă mare pe care vroiam s-o omor.
Împăratul tocmai a terminat de citit rapoartele tale de pe Minbar.
Mi-a cerut să-ţi trimit complimentele Lui faţă de munca ta grea,
chiar dacă anumite părţi par ca şi cum ar fi fost scrise de ambasadorul Mollari.
- M-a sfătuit în multe privinţe. - Aşa m-am gândit şi eu.
Londo aparţine vechii şcoli.
Crede că trebuie să fim protejaţi contra adevărului.
Dar acestea sunt vremuri primejdioase.
Trebuie să avem informaţii corecte despre ceea ce fac celelalte lumi.
Ai face bine în viitor să-ţi urmezi propria judecată.
- Mulţumesc, domnule ministru. - Oh.
Am aranjat ca o navă să te ducă înapoi pe Babylon 5,
imediat ce vei fi pregătit de călătorie.
De acolo vei continua către Minbar.
Ei, acum te las să te întorci în cameră, ca să-ţi poţi face bagajele.
Vă mulţumesc, domnule.
Oh, am auzit o glumă nouă !
Ce e mai periculos
decât o cameră încuiată,
plină de Narni furioşi ?
Nu ştiu, ce e mai periculos decât o cameră încuiată, plină de Narni furioşi ?
Un Narn furios...
cu o cheie !
Bună !
Cu o cheie !
Proiectul Babylon era ultima şi cea mai bună speranţă pentru pace.
A fost un eşec.
Dar în anul războiului Umbrelor a devenit ceva mai măreţ,
ultima şi cea mai bună şansă a noastră pentru victorie.
Este anul 2260. Locul: Babylon 5.
SEZONUL 3 - EPISODUL 12: "AŞA TRECE VIR"
Acelaşi lucru, noapte de noapte. Un coşmar după altul.
E unul în care dinţii mi se sparg sau cad şi mă trezesc spunând: aaah !
Oh, da, îl ştiu pe acela.
Sau sunt pierdută într-un labirint, undeva,
sau mă aflu într-un loc în care n-am mai fost niciodată.
În dimineaţa asta am visat că am intrat în Centrul de Comandă total...
nepregătită pentru munca mea.
Te interesează puţină psihoanaliză de doi bani ?
Nu, mi-am deschis sufletul pentru că vroiam să-ţi cer nişte tacâmuri de argint.
Fiecare dintre aceste vise te transportă în teritorii nefamiliare.
Un labirint sau vreun loc ciudat.
Ei bine, ăsta e exact felul de viaţă pe care-l trăim acum.
Când te-ai înrolat în Forţele Terestre ?
În 2247.
În regulă, deci e vorba de 13 ani.
Amândoi avem o carieră militară. Înseamnă că ne definim cine suntem prin ceea ce facem.
Am lăsat toate astea în urmă când am rupt-o cu Pământul.
- Dar m-am confruntat deja cu asta. - Conştient.
Dar, din ceea ce spui,
în mod subconştient încă încerci să faci faţă acestor lucruri.
Nu ştii unde îţi mai este locul, cum să te defineşti,
te simţi vulnerabilă, pierdută şi abandonată.
Totul e evident şi este perfect de înţeles.
Probabil. Doar că...
Doar că urăsc să mă trezesc în mijlocul nopţii fără să ştiu cine sunt,
unde mă aflu
- ...sau chiar ce anume sunt. - O să treacă.
Nu trebuie decât ca subconştientul tău să treacă peste toate astea.
Hei, putea fi mai rău.
Puteai să visezi că apari la muncă dezbrăcată.
Atunci ai fi avut necazuri adevărate.
O să mai iau nişte d-asta... Orice ar fi ea.
- Ai nevoie de ceva ? - Nu. Sunt bine.
Mulţumesc.
Unde eşti acum ?
- Aici mentenanţa, vă putem ajuta ? - Da, mă puteţi ajuta.
Acum două ore, acum două ore v-am chemat.
V-am spus că e un gândac.
- O insectă. În apartamentul meu ! - Am fost puţin ocupaţi...
Ascultaţi-mă. Nu-mi plac insectele.
Nu-mi plac chestiile maro mici şi cu opt picioare.
Nu-mi place nimic care are opt picioare.
Ei bine, exceptându-i pe Vinzini,
însă doar pentru că sunt jalnici la cărţi. E din cauza ochilor lor compuşi.
Vreau să moară chestia asta !
Scuze, domnule ambasador, însă datorită schimbării recente a situaţiei
a trebuit să reducem din inspectori şi insectele au început să apară.
O să trimitem pe cineva acolo cât de repede vom putea.
Acum să nu cumva să-mi închideţi. Să nu-mi închideţi!
Mi-au închis.
Mori ! Mori ! Mori ! Mori !
Ai văzut ?
Asta te va învăţa să mai glumeşti cu un Centauri, de trei ori blestemat...
Ştiai că eşti mai mic decât am crezut că eşti ?
Chiar eşti mai mic.
Sunteţi mai mulţi. Sunteţi mai mulţi !
Da !
Sunteţi ambasadorul Mollari ?
Dragă doamnă,
pentru dumneavoastră aş fi oricine aţi dori să fiu.
Vă rog, poftiţi. Poftiţi.
Puteţi fi puţin atenţi, vă rog ?
Vă rugăm să vă consultaţi agenţia de transport pentru informaţii.
Scuzaţi-mă, l-aţi văzut pe ambasadorul Mollari? Ne întâlneam mereu aici.
- Bună dimineaţa, Delenn. - Căpitane...
- Cum merg lucrurile cu guvernul tău ? - Pentru moment, din fericire, liniştit.
Cel puţin în ceea ce ne priveşte.
Preşedintele Clark are greutăţi în a ţine totul sub control acasă,
aşa că momentan nu suntem pe lista lui de priorităţi.
Şi Rezistenţa ?
Îşi strânge rândurile şi îşi pune oamenii pe poziţie.
Deoarece toţi sunt ocupaţi să-şi planifice următoarea mişcare, noi avem o pauză.
O să fie scurtă dar e binevenită.
Aşa că m-am gândit la tine.
- La mine ? - Da.
Ştii, de fiecare dată când ne-am văzut recent, eram în toiul vreunei crize.
Al vreunei revoluţii.
E prima dată de luni bune când e aşa linişte. Nu va dura. Niciodată nu durează.
Însă, atât timp câte este,
mi-ar plăcea să ne vedem diseară.
Dar nu ne vedem acum ?
Credeam că mă vezi de fiecare dată când ne întâlnim,
doar dacă nu cumva am devenit translucidă sau fără substanţă
şi nimeni nu s-a gândit să mă informeze, până acum.
Atunci lasă-mă să-ţi spun că aş dori să te văd într-o altă lumină.
- A lumânărilor, spre exemplu. La cină ? - În seara asta ?
Mâine s-ar putea să fim implicaţi în altă criză, în altă luptă.
S-ar putea ca asta să fie singura noastră şansă, pentru mult timp.
Ştii, pe Pământ avem o vorbă veche:
"Mănâncă, bea şi fii fericit, căci mâine vom fi morţi."
Câteodată oamenii sunt un popor foarte deprimant.
Doar dacă sunt refuzaţi cu cina.
Păi, nu putem face asta, nu-i aşa ?
Intră.
Londo.
Salutări, Vir. Cum a fost zborul ?
Foarte bun. De data asta am reuşit să dorm.
Şi cum stau lucrurile la Curtea Regală ?
Ştii tu, comploturi, politicianism, uneltiri, insinuări, bârfe.
- Aceleaşi lucruri. - Bun, bun.
Şi rapoartele tale ? Presupun că au fost primite bine ?
Da, foarte bine.
Le-ai spus că te-am ajutat la ele ?
Nu a fost nevoie, au observat imediat.
Bun. Bun.
S-a întâmplat ceva interesant, cât timp ai fost acolo ?
Nu.
Nu, deloc... Nu, nimic. Nu...
- Vir. - Da.
Am o surpriză pentru tine.
O surpriză?
Acum poţi ieşi.
Bună, Vir.
Nu e minunat, Vir?
Soţia ta a bătut atâta drum, doar ca să te vadă.
- Londo, nu sunt căsătorit. - Nu încă. Dar în câteva zile vei fi.
Şi, dacă mă întrebi pe mine, ea e mult prea bună pentru tine.
În regulă, haide, Vir. Spune salut.
O cheamă Lyndisty şi-ţi vei petrece restul vieţii împreună cu ea.
Cum să ne căsătorim? Nici măcar nu ne-am mai întâlnit vreodată.
Totul a fost aranjat de unchiul tău şi de mama mea, Lady Drusella.
Au considerat că ar fi o uniune perfectă a caselor noastre.
Nu ştii nimic despre mine.
Ştiu că acum tu eşti legătura noastră cu Minbar.
Ştiu că rapoartele tale sunt bine primite la Curtea Regală
şi că steaua ta pare să fie în ascensiune.
Ştiu că pe chipul tău văd blândeţe şi o bunătate a spiritului.
Cât timp te aşteptam, ambasadorul Mollari mi-a spus totul despre tine.
Oh, nu te teme, Vir. I-am spus doar părţile bune.
A fost o conversaţie foarte scurtă.
Au devenit mai rapizi.
Jur, evoluează chiar în faţa ochilor mei.
Dacă vedeţi ceva atât de mare cu opt picioare venind înspre voi, anunţaţi-mă.
Trebuie să-l ucid înainte să capete abilitaţi de vorbire.
- Căsătoria mea vreau să fie din dragoste. - Ah, un radical.
Îmi pare rău, dar asta simt.
Dacă îmi dai o şansă...
îţi promit, când vom trece pe sub săbii şi ramuri
va fi din dragoste.
- Bună ziua, sergent Allan. - Comandor.
Poftim.
- De obicei nu te vedem aici, sus. - Nu, rar am avut ocazia.
- E o adevărat privelişte, nu-i aşa ? - Ştiu. Niciodată nu mă satur de ea.
Să stai aşa în faţa stelelor.
Să te uiţi afară, în jos, în sus, totul în acelaşi timp.
Aşa ceva te face să te simţi gol în faţa universului.
Pot să te ajut cu ceva, sergent?
Oh, da. Scuză-mă.
Şeful m-a pus să mă ocup de asta, dar e mai degrabă domeniul tău.
Mai mulţi Narni decât de obicei au sosit aici în ultimul timp, fugind de acasă.
Până acum nu văd nici o problemă. Cu cât pot scăpa mai mulţi, cu atât mai bine.
Oh, hei, de acord.
Doar că m-am uitat prin actele lor de tranzit
şi am remarcat numele unui Centauri care le-a aprobat plecarea.
Abrahamo Lincolni ? Cred că-ţi baţi joc de mine.
- De când e ăsta un nume Centauri ? - Păi, şi reacţia mea a fost aceeaşi.
Lasă-mă să mă uit. Ce birou a emis astea ?
Şi ce ţi-a spus unchiul meu despre mine ?
Că eşti mai isteţ decât pari şi că ai mai multe virtuţi,
dar că nu ar trebui să le folosesc împotriva ta.
Mi-a spus că eşti capabil de o încântătoare şi bine-meritată umilinţă.
N-am înţeles exact ce a vrut să zică, însă sunt sigură că era de bine.
Crezi că-ţi va lua foarte mult timp să mă iubeşti ?
Ştii, e cam greu de spus.
Mereu am considerat că timpul e foarte important.
M-am gândit adeseori că, atunci când ne naştem,
ni se dă timpul într-o mulţime de cutiuţe atât de mici încât
atunci când ne trebuie cu adevărat nu le putem găsi nicăieri.
Ştii, nu cred că trebuie să grăbim lucrurile.
S-ar putea să descoperi că nu sunt potrivit pentru tine.
Poate. Dar ne vom maturiza împreună.
Ar trebui să fii concluzia logică a tuturor gândurilor mele fericite
şi graniţele lumii mele definită de braţele tale.
Crezi că sunt drăguţă ?
Oh, da. Delirant.
Dar mereu am asociat delirul cu febra, deci asta eşti.
Atunci lasă-mă să fiu o febră din care să nu-ţi revii niciodată,
iar nopţile noastre o anarhie a plăcerii.
Lyndisty...
Ei bine?
Dacă săruturile ar putea ucide,
atunci acesta ar fi putut distruge câteva oraşele.
Vir, căsătoria noastră a fost deja aranjată.
Ceremonia e doar pentru aparenţe.
Tot ce trebuia făcut a fost făcut,
mai puţin între noi.
Dacă mă alungi, voi rămâne în continuare soţia ta cu numele, nu şi în fapt.
Şi cred că mă vei găsi un fapt foarte plăcut.
Domnule Cotto, aţi întârziat.
Îmi pare rău, am fost ocupat cu altceva.
Ocupat şi căsătorit totodată. Acum că ştiu despre asta...
- Nu te faci de înţeles. - Îmi imaginez că nu,
însă ăsta e genul de zile pe care le am.
- Aşa că să-ţi spun de ce sunt aici. - Abrahamo Lincolni ?
- Speram să-ţi spun eu, înainte să afli. - Prea târziu.
Am observat că actele de tranzit veneau de la biroul tău de pe Minbar.
Deoarece eşti singurul de acolo care cunoaşte istoria Pământului,
m-am gândit că tu eşti responsabil.
Acum ai vrea să-mi spui despre ce este vorba?
Îmi trebuia un nume cu care să semnez pe acte.
Nu aveam autoritatea să aprob transferuri de pe lumea Narn,
aşa că am inventat pe cineva care o avea.
E o parte a programului nostru de muncă de acasă.
Aducem Narni de pe lumea lor
ca să muncească în construcţii şi să ne ajute în fabrici.
- Lagăre de muncă. - Într-un fel.
E mai bine decât să rămână pe Narn. Condiţiile acolo sunt foarte rele, am auzit.
- Spui că aceşti Narni se oferă voluntar ? - Absolut, da.
Atunci de ce contrafacerile, numele false şi actele de tranzit falsificate ?
Sunt mulţi Centauri care ar prefera să îi vadă pe Narni suferind acasă,
decât să li se dea camere confortabile prea aproape de Centauri Prime.
Încercam să-i ajutăm, în felul nostru.
Sper că asta e partea corectă a mesei.
Nu am parte de prea multă relaxare. De obicei iau o înghiţitură pe drum.
E în regulă.
Nu am venit pentru decor.
Păi, sper că nu ai venit nici pentru bucătărie pentru că,
spre deosebire de domnul Garibaldi, eu nu sunt chiar un bucătar expert.
Dar ce îmi lipseşte în fineţe...
compensez în porţii.
Greu de mâncat, însă în cantităţi mari.
- Flarn. - Da.
Ai învăţat să găteşti flarn ?
După ce am gustat la tine acasă, mi-am dat seama că îmi place.
S-ar putea să-i mai trebuiască puţină sare.
Nu te mai scuza. Să luăm loc şi să mâncăm.
Îmi pare rău, vroiam doar să mă asigur că e bine.
Oh, arată bine.
Îmi place tabloul acela.
Oh, da, e şi favoritul meu.
Deci, cum e flarn-ul ?
Are destulă sare ?
Exact câtă trebuie.
Vir, aici erai. Te-am căutat.
Întâlnirea cu Comandorul a decurs bine ?
Cât de bine m-aş fi putut aştepta.
E vreo problemă?
Aş vrea să ştiu mai mult despre ceea ce faci, ca să-ţi pot fi o soţie bună.
Ştiam că, dacă te urmăresc suficient, voi descoperi asasinul.
- Vir ? - Treci în spatele meu.
Uite ce e, nu ştiu ce doreşti...
Chiar ţi-a plăcut.
Securitatea către tot personalul din apropiere de Verde 2.
Avem un atac în desfăşurare. Repet, atac în desfăşurare. În Verde 2.
E doar un nivel mai jos, lângă apartamentul lui Londo.
Mă întorc imediat.
Nu ! Vir ! Vir...
- Lyndisty, fugi ! - Nu, nu fără tine !
Las-o jos. Acum !
Şi Vir n-are nici o explicaţie pentru atac ?
Niciuna.
Spune că e un mister complet.
Poate că a fost un atac terorist la întâmplare asupra unui Centauri.
- În zile astea nu le mai trebuie motive. - Nu sunt aşa de sigur.
Chiar înainte să sară la ei ultima dată, a strigat: "Shon-Kar".
Shon-Kar?
- E un legământ de sânge Narn. - Exact, deci e o duşmănie personală.
Nu-mi pot imagina de ce o persoană ar dori să ucidă pe cineva ca Vir,
însă, oricum, ar trebui să-l verifici pe Narn. Vezi ce poţi să afli.
Aşa voi face. Ai grijă de braţul ăla.
Pur şi simplu nu înţeleg.
De fiecare dată când apar pe aici, cineva mă loveşte.
Mai întâi G'Kar, apoi protestatarii, acum asta.
Curajosule.
Să te aşezi în faţa mea aşa !
Chiar dacă eram îngrozită, am fost aşa de mândră de tine.
Doar că nu înţeleg de ce a făcut-o.
În ce-i priveşte pe Narni, cine ar putea spune ? Ştii cum sunt ei.
Da, dar el...
Acum odihneşte-te. O meriţi.
Azi ai fost destul un erou.
N-am mai fost erou niciodată înainte.
Nu o să-i las să-ţi facă rău, Lyndisty. Îţi promit.
Veşti rele, Vir.
Credem că mai există un Narn care vrea să termine ce a început primul.
Poftim ? Cum poţi fi sigură ?
Am verificat identitatea Narnului care te-a atacat.
A sosit aici împreună cu fratele său mai mic.
Un Shon-Kar e un legământ de sânge.
Dacă un membru al familiei eşuează în a-l îndeplini, se transmite la următorul.
Vir, dacă un Narn declară legământ de sânge, de obicei are un motiv al dracului de bun.
- E ceva ce nu mi-ai spus ? - Nu, nu, nimic !
Am auzit că era o femeie cu tine. Ea e în regulă ?
Da. Lyndisty, soţia mea. Ei bine, viitoarea mea soţie.
Ştii, s-a făcut, dar de fapt nu s-a făcut,
da, ştii, e o poveste foarte lungă,
dar la început, ştii tu, nu m-am gândit, însă acum...
Ea e bine... Pot să-ţi pun o întrebare, dacă tot eşti aici ?
- Cred că da. - Bine.
Ce vor femeile atunci când lucrurile devin, ştii tu,
intime, înţelegi ?
Chiar nu cred că ar trebui să avem conversaţia asta, Vir.
Nu poţi discuta cu altcineva ?
Doar cu Londo, însă nu cred că e o idee bună
şi, de vreme ce eşti femeie, mă gândeam că poţi să-mi dai câteva idei.
Păi depinde. Nu există un singur răspuns la întrebarea asta, Vir.
Vreau să spun că fiecare femeie e diferită.
Dar dacă e soţia ta ar trebui să cunoşti câteva lucruri despre ea.
Absolut nimic.
Bun, atunci trebuie să fi fost şi alte femei înainte de ea.
Au mai fost şi alte femei, dar n-am trecut niciodată de prima.
- Vrei să spui "prima bază". - Nu, nu, vreau să spun prima.
Vezi tu, noi avem şase...
Avem şase, înţelegi, şi fiecare e pentru un alt nivel de intimitate şi plăcere.
Deci, înţelegi, întâi o foloseşti pe prima şi aceea este...
Apoi pe a doua şi apoi, momentul în care foloseşti cinci este...
Vir, am înţeles, am înţeles, am înţeles, am înţeles !
Chiar nu ştiu ce să-ţi spun, Vir.
Nici eu nu sunt expertă în chestia asta cu relaţiile, în regulă ?
Aşa că sunt ultima persoană din lume care ar putea să dea sfaturi
în genul ăsta de lucruri.
Tot ce pot să spun e că entuziasmul ăsta, sinceritatea,
compasiunea reală şi umorul
te pot trece peste orice lipsă
de experienţă prealabilă
cu valoare numerică ridicată.
O să-mi amintesc asta. Îţi mulţumesc. Îţi mulţumesc.
Şase !
Intră.
Vroiam să văd ce mai faci.
Ah, am avut şi zile mai rele.
Îmi pare rău că ne-a întrerupt cina.
Vor fi şi alte cine,
însă, dacă vei continua să faci asta, într-o zi vei fi ucis
şi atunci nu vor mai fi alte cine.
S-a întâmplat chiar sub picioarele mele. Trebuia să fac ceva.
De altfel, mă simt bine.
Lasă-mă pe mine.
Delenn, Delenn, ascultă.
Mă îmbrac singur de mult timp.
Da, dar braţul tău e rănit, şi de ce să-l forţezi mai mult ?
Am auzit că, atunci când s-a întâmplat, Vir era cu o femeie.
Aparent se vor căsători curând.
Aşa am înţeles.
Probabil e cea mai scurtă curtare din anale. Ea a venit aici abia ieri.
Cred că ar trebui să verifice sistemul de reciclare a aerului.
Probabil e, aşa cum spui tu,
ceva în aer.
Poate chiar e.
Domnule Căpitan...
Oh, îmi pare rău, eu...
- Nu, nu. - Nu am vrut să...
E în regulă, e în regulă. Ce este ?
Vino imediat să ne întâlnim în apartamentul lui Londo.
Se pare că avem o problemă serioasă cu Vir.
Am plecat.
- Trebuie să... - Ştiu.
Bineînţeles.
Trebuie să plec.
Sper că ai un motiv bun pentru întrerupere, Comandor.
Am.
În timpul investigaţiei asupra atacului, de ieri am aflat ceva foarte deranjant.
În ultimele două luni, Vir a falsificat acte pentru peste 2000 de Narni,
autorizându-i să-şi părăsească lumea natală pentru aşa-numite "lagăre de muncă".
- Comandor... - Poftim ?
Londo, te rog, nu pretinde că nu ştii nimic despre asta.
Nu ştiu. E o surpriză completă pentru mine.
Ce te face să crezi că aş fi ştiut despre asta ?
În primul rând, e genul de lucruri la care numai tu te-ai fi putut gândi, Londo.
În al doilea rând, există numai o singură explicaţie logică de ce un Narn
i-ar declara Shon-Kar şi ar încerca să-l ucidă:
Răzbunare.
Am verificat toţi Narnii ce au părăsit Narn folosind actele de călătorie ale lui Vir.
Conform fişierelor de tranzit şi relocare, fiecare din cei
2000 de Narni, absolut toţi,
sunt morţi.
Sunt 2000 de crime, Vir.
Nu e de mirare că Narnii te urmăresc pe tine şi pe toţi cei apropiaţi ţie.
Două mii de Narni morţi ?
Ei, e un început.
Mă bucur să văd că arăţi iniţiativă, Vir.
- Iniţiativă ? E o crimă. - Spui asta ca şi cum ar fi un lucru rău.
Aminteşte-ţi, aici vorbim de Narni. Câţiva morţi, mai mult sau mai puţin...
Nu sunt morţi !
- Nu sunt ? - Nu sunt ?
Atunci ai ceva explicaţii de dat.
- Nu mai poţi avea încredere în nimic. - Dar înregistrările, Vir ?
Am modificat înregistrările, astfel încât nimeni să nu îi caute.
- De ce ? - Pentru că trebuia să fac ceva !
Erau femei şi copii,
unii din liderii locali, aceia care şi-au păstrat limba şi credinţele.
Majoritatea lor au fost răniţi de noi când le-am bombardat lumea
şi i-am trimis în lagăre de muncă forţată.
Nu primeau tratamentul corespunzător.
Dacă nu i-aş fi scos, ar fi murit.
În loc de asta, i-am dus pe alte lumi, le-am asigurat tratament medical
şi, când s-au însănătoşit, i-am strecurat aici, pe Babylon 5,
sau i-am trimis în altă parte.
Atunci de ce înregistrările spun că au murit ?
Pentru că acasă nimănui nu-i pasă de Narnii morţi, ci doar de cei vii.
Cât timp am fost aici nu am putut să fac nimic.
Când am condus însă misiunea diplomatică pe Minbar
am avut şansa să fac ceva şi nu am ratat-o.
Singurul meu regret e că nu am putut să salvez mai mulţi dintre ei.
Realizezi ce mi-ai făcut, Vir?
Eu am făcut eforturi să ajungi în funcţia aceasta.
O funcţie de care ai abuzat.
Dacă aşa ceva iese la iveală, scandalul ne-ar face rău la amândoi.
Acum va trebui să mă descurc cu asta, Vir, şi cu tine.
Încă ceva.
Dacă Vir spune adevărul şi niciunul dintre aceşti Narni nu a fost ucis,
de ce unul din ei l-a atacat ?
Sunt Narni, domnule Căpitan. Nu le trebuie motive pentru crimă.
Vir, aici erai. Te-am căutat peste tot.
Eşti tulburat. Pot spune asta după expresia ta.
Poţi să-mi spui ce te necăjeşte?
Credeam că fac ceva bun.
Şi aşa făceam.
Doar că acum e ceva rău,
pentru mine, cel puţin.
Ei bine, asta explică efectul, dar sunt destul de sigură
că nu sunt deloc mai aproape de cauză decât atunci când m-am aşezat.
E o poveste lungă. Are legătură cu Narnii.
Trebuia să mă aştept la asta.
Orice ar fi, Vir, sunt sigură că nu e vina ta.
Cum poţi spune asta ? Nici măcar nu ştii care e situaţia.
Nu e necesar.
Toată lumea ştie că oriunde sunt necazuri,
întotdeauna un Narn e în mijlocul lor.
Asta reprezintă ei, ştii bine, necazuri.
Nu e vina lor.
Pur şi simplu sunt inferiori.
E vorba de genetică.
Sunt leneşi,
îşi murdăresc propriile cuiburi,
tot ce ating se destramă.
De aici, concluzia.
Cu cât mai repede se va găsi o soluţie pentru ei, cu atât mai bine pentru toţi.
Mai ales dacă ţi-au cauzat vreun necaz.
- Tu chiar crezi ce spui, nu ? - Da, bineînţeles că da.
Dragul meu Vir, nu fi prostuţ.
Glumeşti cu mine, nu ? Te joci cu mine.
Ei bine şi eu pot să mă joc. De asta am venit să te găsesc.
Am ceva pentru tine.
- Te rog, vino. - Nu pot, sincer. Nu am chef.
Asta o să te înveselească.
Te rog, nu avem mult timp. Te rog, vino.
În regulă.
Doi paşi înainte.
Şi opreşte-te.
Acum îţi poţi deschide ochii.
E întuneric.
Luminile. Uşurel, te rog.
- Lyndisty ! - Ştiam că o să fii surprins.
E încă în viaţă.
Da, bineînţeles. L-am păstrat pentru tine.
Era cât pe ce să nu reuşesc. Doar vroia să mă ucidă.
Dar i-am pregătit o capcană mică.
Am fost antrenată destul de bine.
- Aproape că l-am terminat singură, însă... - De ce vroia să te ucidă ?
La început nu am fost sigură,
însă, când era inconştient,
l-am studiat mult timp, până mi-am amintit:
L-am văzut pe Narn.
Eu şi tatăl meu am mers acolo după război. El se ocupa de selecţia mulţimilor.
- Selecţia mulţimilor ? - Oh, da. Foarte necesar pentru pacificare.
Trebuia să le verifice satele şi să afle care populaţii
au cele mai mari înclinaţii către agresivitate.
Vindeci viitoarea agresivitate eliminând acea parte din structura genetică.
Sodaţii noştri îi aduceau înăuntru, câte 10, 20 deodată.
Înainte îi adormeam.
Era mai uman decât ar fi meritat-o cu adevărat,
însă tata a fost mereu foarte darnic.
Uneori descopeream sate întregi
unde agresivitatea era adânc înrădăcinată
şi trebuia să-i eliminăm pe toţi.
Puteai vedea flăcările ridicându-se în noapte,
ca nişte flori strălucitoare care întâmpină primăvara.
Ca mugurii puri care se deschid şi se desfac şi mai larg.
Pe acesta mi-l amintesc,
a scăpat împreună cu fratele său dintr-un sat pe care l-am purificat.
Probabil de aceea au încercat să mă ucidă.
Vroia să folosească asta.
Dar l-am păstrat, ca şi pe el, pentru tine.
Ca şef al noii noastre familii,
e dreptul tău.
Vir...
Oh, Vir, el nu e pe deplin conştient.
Şi, după câţiva la început, devine cu adevărat uşor.
Eu însămi am omorât sute la vremea mea.
Te rog.
Acceptă-l pe acesta ca o dovadă a iubirii mele pentru tine
şi ca un atestat al căsătoriei noastre.
Mi-am petrecut ora trecută
discutând cu nişte prieteni din Centaurum care-mi datorează favoruri.
Nu le-am spus totul. Doar ce aveam nevoie pentru cooperarea lor.
Nu e prima dată când se întâmplă aşa ceva.
Oh, nu. Ultimul nostru trimis pe Minbar a devenit de asemenea tolerant.
Prea multă expunere la Minbari ăştia nenorociţi poate avea efecte ciudate.
Aşa că vom pretinde
ca tot acest incident nefericit nu a avut loc niciodată.
Toate înregistrările vor fi distruse
şi ţie ţi se interzice să mai vorbeşti cuiva despre asta !
Înţelegi ?
Bun.
Trebuie să spun că personal sunt foarte dezamăgit de tine, Vir.
Mă aşteptam la mai mult de la tine.
Dar bănuiesc că e şi greşeala mea, nu doar a ta.
Am fost un prost să te trimit pe Minbar înainte să îţi termin pregătirea.
Ai picat într-o companie proastă.
Liberi-cugetători, anarhişti, Minbari.
Au profitat de naivitatea ta.
Ei bine, se întâmplă.
Câteodată păsările părăsesc cuibul şi zboară departe.
Şi câteodată cad în cioc
şi trebuie ajutate să se întoarcă pentru o vreme în cuib.
Asta eşti tu.
Însărcinarea ta ca legătură a noastră cu Minbar a luat sfârşit.
Acum vei sta aici, departe de tentaţiile şi de autoritatea de care ai abuzat.
Şi voi continua să te instruiesc în ceea ce înseamnă să fii Centauri.
Poţi începe prin a-i spune adio soţiei tale.
Lyndisty ? Ce s-a întâmplat ?
- Părinţii ei ştiu ? - Nu, nu.
Nu ştiu decât că a fost un fel de neînţelegere nefericită
şi că poziţia ta nu mai e atât de înaltă faţă de cum era acum câteva zile.
Nu au anulat căsătoria, însă se mai gândesc o vreme.
Îţi sugerez să te duci şi să-ţi ceri iertare faţă de ea cum poţi mai bine.
E o femeie bună. O adevărată Centauri.
Aşa este.
- Bună dimineaţa, Comandor. - Domnule Căpitan.
Pot să te ajut cu ceva ?
În fond ăsta e biroul meu.
Ştiu. Doar foloseam codurile tale de securitate ca să închei câteva lucruri.
Ca, spre exemplu ?
Să scap de nişte coşmaruri.
În regulă. Ce părere ai ?
Ăsta sunt eu. Ca Centauri.
Nu. Ăsta e Abrahamo Lincolni de la Biroul Centauri pentru Relocare.
Vir a făcut o treabă foarte bună când a creat un fals birocrat.
Londo nu ştie despre el şi e încă autorizat să emită acte de tranzit.
Aşa că m-am gândit de ce să nu profităm să-l mai folosim pentru un timp ?
Am adăugat câteva detalii, o fotografie din dosarul tău.
Da, am observat.
Nu sunt sigur că-mi place sacoul.
Câţi Narni crezi că poate Lincolni să mai scape de pericol înainte ca ei să se prindă ?
Nu ştiu. Dar se pare că şi unul singur ar însemna o adevărată victorie.
Ce are asta de-a face cu visele tale ?
Am realizat că pur şi simplu căutam să am o direcţie.
Ceva de făcut pentru staţie sau pentru noi.
De când ne-am separat de Pământ doar am parcat nave şi am făcut inventarieri.
Dar să acţionăm în spatele scenei,
să ne facem numărul, să ne folosim resursele pentru a ajuta alte rase,
simt că acum am alte opţiuni.
Şi, ca să spun adevărul, urăsc să zic asta,
dar cred că m-ar încânta cu adevărat să fiu o perfidă.
Atunci te numesc
- ...perfida oficială a Babylon 5. - Păi, mulţumesc.
- Acum pleacă naibii de pe fotoliul meu. - Da, domnule.
Şi permiteţi-mi să vă spun, domnule, din adâncul inimii mele,
că sunteţi un Centauri absolut încântător.
Ştiu că am avut probleme spre sfârşitul şederii tale aici.
Şi cred cu siguranţă că trebuie să vorbim despre ele.
Dar cred că te poţi schimba.
Doar câteva din ideile tale necesită o reparaţie.
Aş spune acelaşi lucru despre tine.
Aş spune că eşti confuz, dar că, în timp, vei fi mai bine.
Sper că nu.
Oricum ar fi, te voi aştepta.
- Nu trebuie să faci asta. - Nu, dar o voi face.
Aşa că voi lua cu mine chipul tău blând,
transformat în amintire de alchimia iubirii mele,
ca gaj pentru noaptea nunţii noastre.
O să ne vedem din nou, Vir.
Curând.
Ei bine, care relaţii nu au suişurile şi coborâşurile lor ?
Traducerea şi adaptarea: nenea_hartia@yahoo.com