ŞAPTE ZILE ÎNAINTE DE ZIUA Z
Vă rog !
Dacă m-aţi lăsa... Dacă m-aţi lăsa să termin !
Avem în faţa noastră şansa de a lovi în inamicul nostru comun, Umbrele.
Dacă informaţie e corectă, ar putea fi cea mai mare bătălie din acest război.
Nu ştim câte din navele lor vor fi implicate,
aşa că singura noastră şansă e să avem cât de multe putem de partea noastră.
Avem nevoie de cooperarea voastră.
Dacă doriţi cooperare, atunci de ce nu ne spuneţi care e misiunea ?
- Corect. - De acord cu tine.
Dacă discutăm asta deschis, sunt toate şansele ca inamicul să ne afle planurile.
- Trebuie să aveţi încredere în noi. - Cum am putea, când voi nu aveţi în noi ?
Pentru că până acum ne-am ţinut toate promisiunile pe care le-am făcut.
V-am spus că telepaţii pot încetini avansul Umbrelor.
V-am dat telepaţi, dacă voi nu aţi avut.
Am salvat vieţile a mulţi dintre concetăţenii voştri.
Dacă nu v-am câştigat până acum încrederea, atunci vă rog să plecaţi.
Nu vom mai cere nimic altceva de la voi.
Doamnă ambasador Delenn, dacă vă dăm toate navele pe care le-aţi cerut,
asta ne va slăbi apărarea în jurul Planetelor-Mamă.
Ştiu că e un risc, dar e necesar.
Navele se vor aduna într-o zonă din hiperspaţiu,
la aproximativ două ore de destinaţia lor finală.
Vor aştepta până le va fi dat semnalul.
Atunci şi numai atunci le va fi dezvăluită destinaţia.
Şi voi ce veţi aduce în această luptă ?
Atâtea crucişătoare Minbari de câte ne putem lipsi.
Şi câteva forţe suplimentare pe care nu le-aţi văzut încă.
Anunţaţi-ne când aţi terminat deliberările.
Dar să nu dureze prea mult. Timpul nostru e scurt şi devine şi mai scurt.
...aşa că nu avem mult timp.
Umbrele au gonit refugiaţii şi navele de sprijin
în Sectorul 83, de două luni.
Bănuiala mea e că, atunci când se vor strânge mai multe din aceste nave,
inamicul le va lovi şi le va lovi puternic.
- Ceea ce va demoraliza toate taberele. - Exact.
Numărul refugiaţilor care au scăpat în Sectorul 83
a scăzut considerabil în ultimele zile.
Deci pot lovi în orice moment.
Asta poate fi astăzi, mâine, câteva zile mai târziu.
Dacă aşteptăm până când vom auzi despre un atac, va fi prea târziu să ripostăm.
Vor fi plecaţi de mult, în momentul în care vom ajunge acolo.
Delenn se ocupă chiar acum de partea asta.
Vom trimite cât de multe nave putem să aştepte în hiperspaţiu.
Însă, ca asta să funcţioneze, trebuie să ştim secunda în care inamicul apare.
Asta înseamnă să trimitem înainte o iscoadă care să patruleze zona. O singură navă.
Mai multe ar atrage atenţia şi şi-ar putea schimba planurile.
- Şi această navă vom fi noi ? - Corect.
Veţi intra în Sectorul 83 şi veţi menţine tăcerea radio
până când inamicul va ieşi din hiperspaţiu.
Pot ieşi toţi odată sau în grupuri mici.
În oricare caz, imediat ce-i vedeţi, anunţaţi flota şi plecaţi de acolo.
Nu, repet, nu vă veţi angaja cu forţele lor decât dacă se va trage asupra voastră.
Dacă se va întâmpla asta, faceţi ce aveţi de făcut. Dar plecaţi repede.
- Am înţeles. Altceva ? - Da.
Cu toţii am văzut cât de repede se pot mişca navele acelea.
Dacă ei va zăresc înainte să puteţi pleca...
Veţi lua "White Star". E cea mai rapidă navă pe care o avem. O să vă trebuiască.
Chiar dacă totul merge bine,
credem că nu veţi avea decât 50% şanse să vă întoarceţi în viaţă.
Proiectul Babylon era ultima şi cea mai bună speranţă pentru pace.
A fost un eşec.
Dar în anul războiului Umbrelor a devenit ceva mai măreţ,
ultima şi cea mai bună şansă a noastră pentru victorie.
Este anul 2260. Locul: Babylon 5.
SEZONUL 3 - EPISODUL 21: "DANSUL UMBRELOR"
Ceilalţi au plecat să vorbească cu guvernele lor.
M-au autorizat să vorbesc în locul lor.
Veţi primi toate navele de care ne putem lipsi, Delenn.
Speram doar să ai dreptate, căci ne va costa mult dacă te înşeli.
Comandorul Ivanova e pe canalul patru.
- Pune-o pe difuzor. - Suntem gata de drum, domnule Căpitan.
Vreo instrucţiune de ultima oră ?
În afară de o veche binecuvântare egipteană, nu mă pot gândi la nimic.
Atunci, ne vedem când ne vedem.
Cu viteză, înainte.
O veche binecuvântare egipteană ?
"Fie ca Domnul să stea între tine şi Rău, în toate locurile pustii în care vei păşi."
Hei, Şefule, mă duc să mănânc ceva. Vrei să vii ?
- Nu, trebuie să mă întorc în birou. - Eşti sigur ?
Pot să-ţi aduc ceva. Un sandwich mic...
- Nu, mulţumesc. Sunt bine. - E ceva în neregulă, Şefule ?
Nu ştiu. Ai mai văzut sau auzit ceva despre Stephen în ultimul timp ?
Dr. Franklin? Nu, nu, de cinci, şase zile. E încă în, cum îi spui tu ?
- Hoinăreală. - Oh, da, aşa e.
I-a spus unuia din băieţi că va continua să se plimbe până se va regăsi pe sine.
Cam ciudat, însă pe aici ce nu este?
Da. Ştii, m-am gândit, n-ar fi trebuit să facă asta.
N-ar fi trebuit să facă asta. Simt că eu am greşit cu ceva.
Hei, haide, Şefule. Nu e vina ta.
Am auzit ce s-a întâmplat. Te-ai referit să-l ajuţi, el a plecat.
Da, dar treaba e că uneori oamenii pleacă pentru că vor să fie singuri.
Uneori pleacă pentru că vor să vadă
dacă ţii la ei suficient cât să-i urmezi în iad. Cred că am judecat greşit.
Uite ce e, trebuie să-şi limpezească singur mintea. Tu nu poţi face asta pentru el.
Ai dreptate. Doar că, ştii tu, am avut şi eu problemele mele.
Am fost cum e el acum. M-am îndepărtat de multe lucruri din viaţa mea.
Sper doar ca el să poată să găsească drumul înapoi.
Conform hărţilor staţiei, aici este Downbelow. Stai aproape, Jessie.
Păi, nu înţeleg. Scrie că aici este o piaţă.
Nu văd multe lucruri pe care mi le-aş dori acasă. Ar putea îngriji mai bine locul ăsta.
Nu te îndepărta, Jessie. E genul de loc în care-ţi poţi pierde poşeta şi portofelul.
Am auzit că toate astea sunt din cauza aşa-zisei lor revoluţii.
La ce s-or fi gândit când au rupt-o cu Pământul ?
Barbara, şi noi avem oameni fără adăpost acasă.
James Cooper, ţi-am mai spus înainte să nu mă contrazici în faţa lui Jessie.
Nu e bine pentru ea.
Preşedintele Clark spune că oameni ca aceştia sunt rezultatul problemelor sociale,
nu a problemelor economice. Au îmbunătăţit economia şi asta pentru mine e suficient.
De când te-ai întors de la mama ta nu aud decât aceleaşi lucruri.
Dar ea citeşte mult şi...
Oh, citeşte mizerii, aşa cum faci şi tu, câteodată.
Jessie !
Ţi-am spus să nu te apropii de oamenii străini. Nu ştii pe unde a umblat el.
Vino.
ŞASE ZILE ÎNAINTE DE ZIUA Z
Marcus.
- Marcus ! - Ce e ?
- Sunt treaz. - E schimbul tău.
Aşa e. Ştiam asta. Nu făceam decât să-mi odihnesc ochii.
- Ce a fost asta ? - Am cerut computerului să verifice armele.
- Doar ca să ne asigurăm că sunt pregătite. - Vorbeşti fluent în Minbari.
Nu-ţi poţi termina instruirea până când nu poţi vorbi şi gândi în limba lor.
Da ? Sunt surprinsă. Când instruiesc Rangeri
m-am gândit că pun accentul pe tehnici de infiltrare şi de luptă, nu pe limbaj.
Pentru ei e acelaşi lucru. Te pot învăţa, dacă vrei.
Nu, nu am timp. Mi-ar lua un an.
Şi, presupunând că vom scăpa cu viaţă, ce vârstă vei avea peste un an,
dacă nu înveţi să vorbeşti Minbari?
- Aceeaşi. - Exact.
Eşti cea mai frumoasă femeie pe care am întâlnit-o.
Ce înseamnă asta ?
E un simplu salut.
Înseamnă: "Cuvintele sunt nepotrivite pentru povara inimii mele".
E un salut neobişnuit.
Da, ei sunt un popor neobişnuit.
- Te trezesc peste patru ore. - Mulţumesc. Presupunând că pot dormi.
Căpitanul m-a avertizat asupra acestor lucruri, dar n-aveam idee.
Sunt foarte odihnitoare. Sunt bune pentru spate.
Câteodată mi-ar place să stau într-un loc cu un pat mare cu patru tabliere,
un baldachin şi, poate, o fereastră cu vedere către o grădină.
Îmi plac grădinile.
Şi paturile mari cu patru tabliere.
Bun. Ne vedem peste patru ore.
Aşa e mai bine.
Intră.
Delenn.
Cum stăm ?
Au încă reţineri.
Era de aşteptat. A fost destul de greu să îi aducem de partea noastră.
Dar să-i şi menţinem, pe măsură ce avansează lucrurile, asta va fi extrem de dificil.
"Dogato" e pregătit, ne aşteaptă.
Imediat ce vom fi la bord, se va alătura restului flotei.
Încă mai cred că ar trebui să rămâi aici. Eu, Ivanova şi Marcus suntem plecaţi,
Garibaldi are treabă până peste cap, Franklin încă hoinăreşte...
John, am mai discutat. Trebuie să fiu acolo, cu tine. Şi cu flota.
Suntem implicaţi împreună.
După aceea, când toate astea se vor termina, vom petrece noaptea împreună.
Nu în acel mod.
Vezi tu, când Minbari devin apropiaţi aşa cum am devenit noi,
tradiţia cere ca ei să petreacă trei nopţi împreună.
Bărbatul doarme şi femeia veghează.
- Ce veghează ? - În timpul zilei...
toţi ne alegem înfăţişarea care ne avantajează cel mai mult.
Însă, la un moment dat în somn, pe măsură ce te relaxezi, adevăratul tău chip se dezvăluie.
Dacă femeia e de acord cu acest chip adevărat,
va mai sta încă două nopţi şi va continua să observe.
- Dar dacă nu-i place ceea ce vede ? - Atunci drumurile lor se despart.
Dacă el insistă ca ea să mai stea o noapte, ea poate pleca atunci când el adoarme,
să trimită o plângere către Vârstnici, ba chiar să blocheze...
Accesul lui la familia ei.
Dar dacă ei îi place ceea ce vede ?
Mai târziu.
Istoria aşteaptă.
E a mea, lasă-mi-o. Lasă-mi-o !
Pleacă. Pleacă dracului de lângă mine. Pleacă de lângă mine !
Ia geanta.
- Opreşte-te. Nu, stai. Opreşte-te ! - Omule, m-a muşcat !
Dă-mi geanta sau o să-ţi tai...
Lăsaţi-mă în pace.
Dă-mi geanta, la naiba. Dă-i drumul sau o să-ţi tai gâtul.
Hei, hei, hei ! Lasă-l în pace !
Uite ce e, dacă e vreo problemă, o putem rezolva pe altă cale.
Nu. Stai ! Nu.
Nu, stai, stai.
- De ce dracului ai făcut asta ? - Vrei să-şi bage nasul în afacerile noastre?
Eşti nebun, omule, ştiai ? Haide, să plecăm de aici. Haide.
- Ajută-mă, ajută-mă, ajută-mă... - Nu pot.
- Ajută-mă. - Nu pot. Eu le vindeam.
- M-ar aresta şi pe mine. - Te rog, ajută-mă.
Oh, Doamne !
- Îmi pare rău, nu pot. - Ajutor...
Ajutor...
Ajutaţi-mă ! Ajutor ! Oricine !
E cineva ? Mă auziţi ? Am nevoie de ajutor !
Oh, omule. Oh, Doamne.
Asta nu e bine.
În sfârşit.
Ivanova pe punte. Ivanova pe punte.
- Au venit ? - Nu chiar, dar priveşte.
L-am detectat acum câteva. Scanerele arată că e compus dintr-un material similar
- ...cu navele Umbrelor, dar e mai mic. - O navă cercetaş?
Corespondenta noastră. Trimisă să se asigure că zona e liberă, înainte să vină armada.
- E aproape. Ne-a văzut ? - Nu cred.
- Nu detectăm transmisiuni. - Bine. Altceva ?
Da, am găsit asta tocmai când eram gata să modificăm cursul
- ...ca să intrăm în umbra acelei luni. - Bun, n-o face.
Dacă folosim motoarele ne poate citi energia. E ca şi cum am emite o flacără.
Da, dar din nefericire, aproape am ieşit din conul de umbră
şi, imediat ce vom intra în lumină...
Oh, la dracu'.
- Ne-a văzut. - Detectăm o transmisiune.
- Un semnal de avertizare. - Bruiaţi-l. Motoarele la maximum.
Opriţi-l înainte să-i avertizeze pe ceilalţi.
Celelalte nave din clasa "White Star" au fost alertate. Vin încoace.
- Bun. Şi telepaţii? - Sunt în siguranţă, sub punţi.
Toate celelalte crucişătoare au cel puţin un telepat la bord
care să-i ajute să încetinească inamicul. O să mă duc să mă asigur.
- Vreo veste de la Ivanova? - Nu.
Înseamnă probabil că inamicul n-a apărut încă, însă...
Ei pot să-şi poarte de grijă singuri. Se vor descurca.
Ce e locul ăsta ?
Centrul tactic. De aici putem urmări bătălia.
Cum ? Nu văd nici un monitor.
Le vei vedea, când va veni timpul.
Hei...
Oricine !
Hei !
Cineva !
E o prostie.
- O prostie de gradul A. - Da.
Asta era, nu-i aşa ?
Mereu încerci să faci pe eroul.
Niciodată nu te gândeşti înainte. Acum uite unde te-a dus asta.
Cred că am intrat în şoc.
Ai zis că trebuie să continui să călătoreşti până te vei regăsi pe tine însuţi.
Ei bine, iată-mă.
Deci, dacă trebuie să vorbim, să vorbim.
Pentru că nu cred că ai mult timp.
- Nici o avarie. - Ţine-te în coada lui.
Dacă iese din rază, l-am prins. Pregătiţi sistemele de armament.
- Ce se întâmplă dacă nu se mai întoarce ? - Ştiu ce se întâmplă dacă scapă.
Să sperăm că nu trebuia ca ei să întrerupă tăcerea radio decât dacă e vreo problemă.
Fiţi pregătiţi.
Foc !
- O să ne lovească ! - Cu toată puterea la babord. Foc !
- Raportează avariile. - Lovitură la motoare.
Sistemele de reparaţii automate sunt pornite. Va dura ceva... O clipă !
Detectez un vârf de energie. Distanţa, 5000 de kilometri.
Arată-mi.
- Sunt multe nave. - Sunt al dracului de multe nave.
- Motoarele de salt sunt funcţionale ? - Nu.
Dacă semnalizez flota, ne-ar putea detecta. Dacă o fac şi noi nu putem fugi...
Păi, cine vrea să trăiască veşnic ?
Sincer, eu. Dar ce naiba ?
Semnalizez.
- Semnalul. - Am auzit. Spune celorlalţi să ne urmeze.
Sper doar că Ivanova a scăpat la timp.
- Motoarele ? - Nu încă.
- Se apropie. - Ştiu.
Sunt la 3 ore de ţinta lor din acest sistem şi la mai puţin de 20 de minute de noi.
Ştii care e problema ta ?
Toată viaţa ta ai fugit de orice.
Acasă nu mai suportai, nu vorbeai cu tatăl tău, aşa că ai plecat.
Nu ai avut răbdare să rezişti mai mult acasă,
deci pur şi simplu ai fugit şi ai devenit un autostopist pe nave stelare.
Nu ai vrut în timpul războiului să-ţi predai preţioasele notiţe despre biologia Minbari,
aşa că ai preferat să le arzi şi ai plecat din nou.
Te-ai folosit de muncă pentru a fugi de viaţa ta personală
şi de stimulente pentru a fugi de muncă.
Iar acum fugi de toate.
Nu muri încă. N-am terminat cu tine.
În sfârşit le aveai pe toate, nu-i aşa ?
O slujbă bună, oameni care ţin la tine, şi tu ai stricat totul.
"Trebuie să plec înainte să mă concedieze." "Trebuie să plec să mă regăsesc."
Ce grămadă de prostii autocompătimitoare.
Asumă-ţi responsabilitatea pentru actele tale, pentru ce ai de spus.
Du-te acolo şi luptă pentru ceea ce e important pentru tine.
- Nu fugi, doar pentru că e mai uşor. - Am...
Ce ai spus ? Oh, îmi pare rău, am uitat.
Eşti prea ocupat să mori, nu-i aşa ?
Cred că momentan asta e cel mai important lucru pentru tine.
Bine, în regulă, fă ce vrei,
pentru că tu şi cu mine mergem pe drumuri diferite de mult timp.
Aşa că dă-i înainte şi mori, căci mie deja nu-mi mai pasă.
Încă puţin şi o să avem energie pentru motoare. Vom...
Una din ele ne-a observat şi se deplasează să ne intercepteze.
- Asta e. Fiţi pregătiţi să... - Detectez un vârf de energie.
- Mă pot auzi de aici ? - Da.
Căpitanul John Sheridan, către flota de atac.
Telepaţii voştri să înceapă să blocheze navele lor principale.
Navetele de luptă, luaţi poziţie.
Şi-au pus navele de escortă între telepaţii noştri şi navele lor mari.
Eliminaţi-le în orice fel puteţi şi eliberaţi calea.
"Sunhawks" şi celelalte nave de clasă medie, asiguraţi escorta pentru tunuri.
Toţi ceilalţi, rupeţi formaţia şi atacaţi.
Presiunea sângelui scade rapid.
Deja ar trebui să ţi se facă foarte frig. Da, astea sunt şocul şi trauma.
Iar restul va veni curând. Ştii tu, ca să putem termina odată.
Nu ai fost prea fericit cu viaţa ta de la început, nu-i aşa?
- Vreau să zic că nu prea ai folosit-o. - Vreau...
Ce vrei ? Adică, ce vrei ? Ce ai mai putea să vrei ?
- Vreau să fac totul încă odată. - De ce ? Vei strica totul din nou.
Şi unde crezi că pleci ?
Vreau să fac totul încă odată.
- Vreau să fac totul încă odată. - Chiar aşa ?
Bun, atunci ridică-te de pe podeaua aia nenorocită.
Nu-mi pasă cât de tare doare.
Nu leşina, pentru ca ăsta nu e decât alt mod de a fugi.
Asumă-ţi responsabilitatea. Arată-mi că vrei cu adevărat.
Ridică-te de pe podeaua aia nenorocită.
Aşa. Haide. Haide. Ridică-te pe picioarele tale.
Stai drept. Stai drept !
Vreau să fac totul încă odată.
Motoarele sunt funcţionale.
- Raportaţi avariile ! - Sistemul de ţintire lovit.
Treceţi pe manual !
- Încearcă să ne învăluie pe flancuri. - Transportoarele de navete, ripostaţi.
Navele Drazi sunt înconjurate.
Crucişătorul Minbari "Enfili", retrage-te, protejează-i pe Drazi.
Ajutaţi-mă. Ajutaţi-mă.
Ajutaţi-mă. Ajutor.
Vreau să fac totul din nou. Ajutor.
Am greşit. Cred că toţi avem dreptul la o greşeală.
Au nevoie de tratament imediat. În general arsuri, însă poate şi răni de la radiaţii.
Foloseşte orice loc ai nevoie, mai vin încă patru navete cu răniţi.
- O să îi însoţesc. - Am auzit despre Franklin. Cum e ?
Grav dar stabil. A pierdut mult sânge. E un miracol că a putut să meargă atât.
Cuţitul a tăiat destul de adânc în ţesutul muşchiului.
- Cum a mers acolo ? - Ne-am descurcat. Nu minunat, dar bine.
Le-am respins atacul dar am pierdut multe nave.
Pentru fiecare din navele lor eliminate, două de-ale noastre au fost distruse.
De data asta am avut un avantaj. Ştiam unde vor ataca.
- Data viitoare nu vom mai fi aşa norocoşi. - Totuşi, e prima dată când am reuşit...
să strângem toată Liga Lumilor împreună într-o forţă de luptă. Asta contează mult.
Aşa că vine marea întrebare:
Acum, că le-am arătat că îi putem lovi, cât timp va dura până să ne bată la uşă ?
Asta e ceea ce mă îngrijorează.
PATRU ZILE ÎNAINTE DE ZIUA Z
Era şi timpul să te trezeşti.
Ne apucasem să pariem pe data când te vei întoarce.
Vreau să ştii că am pierdut deja 30 de credite. Cred că am fost prea optimist.
Cum te mai simţi ?
Ca şi cum am fost înjunghiat în spate şi lăsat să mor. Cum dracului să mă simt ?
Ei bine, s-a întors la normal. Morocănos ca întotdeauna.
Cu toate astea, sper că ai găsit ceea ce ai căutat acolo.
Nu ştiu.
Cred că am găsit ceea ce aveam nevoie, nu ceea ce-mi doream.
- Adică ? - O lovitură scurtă şi tăioasă în cap.
Puteam să îţi fac şi eu asta. Nu trebuia decât să mă rogi.
Ţi-ar fi plăcut prea mult.
Deci nu te-ai regăsit pe tine însuţi ?
Ba da.
Şi am descoperit că nu mă plac.
Păi, cred că am auzit şi revelaţii mai rele.
Mai bine să te las să te odihneşti. Ai nevoie.
Oh, încă ceva.
Ştiu că trebuia să faci asta şi că ai învăţat multe făcând-o,
dar să nu-mi mai faci aşa ceva niciodată.
Ai fost îngrijorat. Sunt mişcat.
La naiba, nu. Doar că nu pot să-mi permit să mai pierd 30 de credite.
M-am gândit foarte mult la întrebarea lui Garibaldi.
Am făcut tot ce am putut ca să nu fim băgaţi în seamă.
Dar inamicul a suferit o pierdere grea.
Şi trebuie să fi aflat că noi suntem responsabili.
E doar o chestiune de timp înainte să vină după noi.
- Singurele întrebări sunt cum şi când. - Poate că vor ezita să încerce.
Draal a construit Marea Maşină pe planeta de sub noi pentru a ne apăra.
Bănuiesc că armele lui pot opri chiar şi o navă a Umbrelor.
Poate. Dar e o chestie ciudată.
Anul trecut ei ne-ar fi putut lovi în orice moment.
Ce vrei să spui ? Că ne-au lăsat în pace în mod intenţionat ?
E posibil. Nu le-a fost jenă să lovească pe oricine altcineva.
Şi, dacă asta e adevărat, întrebarea evidentă este, de ce ?
Domnule Căpitan ?
Ştii cine sunt ?
Te simţi bine ?
Nu sunt sigur. De când a murit Kosh, îmi tot reamintesc un vis.
Anul trecut, când am fost rănit, el a intrat în mintea mea. Mi-a vorbit, mi-a trimis imagini.
Într-una din ele tu spuneai: "Ştii cine sunt ?"
O săptămână mai târziu mi-ai spus că eşti un telepat latent,
că uneori nu ştii cine eşti.
- E posibil ca el să fi ştiut ? - Nu văd cum. Dar imaginea se potriveşte.
- Îţi mai aminteşti ceva ? - Nu, doar fragmente.
Oh, într-unul din ele purtam uniformă de Poliţist Psi.
Ei bine, acum lucrezi cu Bester şi a fost ceva neaşteptat. Şi asta se potriveşte.
Altceva ?
- O imagine cu Garibaldi spunând... - Omul prins la mijloc te caută.
Omul prins la mijloc, s-ar fi putut referi la Sinclair.
Poate, dar nu cred. Cumva nu prea se potriveşte.
Ultimul lucru erai tu, îmbrăcată în negru, ca pentru o înmormântare.
- Spuneai... - Tu eşti mâna.
"Tu eşti mâna ?" Ce înseamnă asta ? De ce aş fi spus ceva atât de tâmpit ?
Nu ştiu. Dar, dacă Kosh mi-a trimis-o, trebuie să însemne ceva.
Totuşi ciudat că a folosit o asemenea imagine.
- De ce ? - Păi, ai două mâini, nu ?
Fiecare egală şi în părţi opuse.
Deci vrei să spui că omul prins la mijloc este egalul şi opusul tău?
- Poate. - Păi, dacă asta e chiar aşa,
atunci omul prins la mijloc te cunoaşte. Acum l-am lovit puternic unde-l doare...
Presupunând că toate astea chiar înseamnă ceva.
Semne, prevestiri, vise. Curând vom citi în frunze de ceai şi iadeşuri de pui.
Tot ce ştim e că acum suntem vulnerabili.
Vreau să avem escadroane în aer în orice moment.
Trebuie să ne aşteptăm ca ceva să se întâmple, mai devreme sau mai târziu.
Şi, aşa cum ne e norocul, probabil va fi mai devreme.
În regulă. Încă suntem în criză de sânge Minbari, grupa R-negativ.
Nadia, vreau să vorbeşti cu ambasadoarea Delenn,
să vezi dacă puteţi găsi mai mulţi donatori. Cel sintetic nu ajunge.
Restul, cazurile de traumă supraaglomerează Infirmeriile 2 şi 5.
Mergeţi acolo, vedeţi dacă nu puteţi muta pacienţii în stare mai bună
în alte încăperi, temporar.
Ocupaţi şi rotonda şi biserica, dacă trebuie. Duceţi-vă.
Mi s-a spus că nu poţi sta în picioare pentru o vreme.
Păi, nu pot. Nu voi putea, timp de câteva zile.
Sunt încă nesigur pe picioare.
Nu pot sta drept decât două minute, dar nu e nevoie să o fac ca să pot să vorbesc,
să dau sfaturi şi, în general, să devin enervant.
Ei ştiu că e neoficial, însă au nevoie de tot ajutorul posibil.
De asta am venit să te văd, Stephen.
- Slujba ta te aşteaptă. Dacă vrei. - Eşti sigur că vrei să faci asta ?
Dacă tu eşti sigur că vrei să o recapeţi.
Vreau.
Cred că acum pot să fac lucrurile mai bine. Adică, asta era problema.
Stimulentele îmi permiteau să fac mai mult, când eu trebuia să fac mai bine.
Aş fi vrut să vii să vorbeşti cu mine înainte să iei decizia să demisionezi.
Am fugit.
La fel cum am făcut mereu.
N-am vrut să stau să văd cum va fi dacă mă vei concedia, aşa că am plecat.
- Trebuia să-ţi găseşti propria cale. - Am fugit.
Am înţeles că mereu m-am definit în termeni care nu mi se potriveau.
N-am fost un soldat bun ca tatăl meu. Nu m-am dedicat serviciului.
N-am fost un bun client pentru căsătorie şi copii.
Mereu despre ce nu am fost, niciodată despre ce eram.
Dar, când faci asta, pierzi multe momente din viaţă.
Şi momentele sunt tot ce avem.
Când credeam că o să mor, chiar şi după tot ce s-a întâmplat,
am înţeles că nu vreau să renunţ.
Eram dispus să iau totul de la capăt. De data asta voi putea aprecia momentele.
Nu mă pot întoarce în timp, însă pot să apreciez ceea ce am acum,
şi pot să mă definesc prin ceea ce sunt, nu prin ceea ce nu sunt.
Şi cum anume eşti ?
Viu.
Orice altceva e negociabil.
- Sheridan, spune. - Am un mesaj de la ambasadoarea Delenn.
Spune că vă aşteaptă plăcerea.
Spune-i că vin imediat.
Ei, se face târziu. Ar fi bine să te odihneşti puţin.
- Nu-ţi face griji, asta intenţionez. - Mă bucur că te-ai întors, Stephen.
Mulţumesc. Mă bucur că sunt aici.
Noapte bună.
În ce loc de pe Pământ ai învăţat să ţii aşa un cauterizator ?
Lasă-mă să-ţi arăt cum se face asta. Priveşte cu atenţie.
Comandor.
Comandor Ivanova?
Lăsaţi-mă în pace... Acceptă transmisia, însă doar audio. Da ?
Comandor, m-am gândit că trebuie să ştii, o persoană tocmai a urcat la bord.
Zack, asta e o staţie spaţială. Primim 50 de nave pe zi.
- Mereu vine câte o persoană la bord. - Da, dar aceasta e importantă.
- Îl priveşte pe Căpitan. - Bun, cine este?
Bună. Tu trebuie să fii Delenn.
Eu sunt Anna Sheridan. Soţia lui John.
DOUĂ ZILE ÎNAINTE DE ZIUA Z
Traducerea şi adaptarea: nenea_hartia@yahoo.com