Oamenii au o vorbă:
"Ce a fost e doar începutul."
Sunt de-a dreptul fericită că mă îmbarc pe "Icarus" săptămâna viitoare.
Trebuia ca John şi cu mine să petrecem ceva timp împreună, însă Dr. Chang crede
că a găsit ruinele unei civilizaţii străvechi de care nimeni nu a mai auzit.
Z'ha'dum.
Anna.
"Icarus"... Au găsit ceva, nu-i aşa ?
Da.
Odată trezite, Umbrele nu puteau să le permită să mai plece.
Cei care n-au acceptat să-i slujească au fost ucişi.
139 de oameni au murit la bordul lui "Icarus", domnule Morden.
Inclusiv soţia mea.
Şi totuşi tu stai aici fără nici o zgârietură.
Când Minbari devin apropiaţi,
tradiţia cere ca ei să petreacă trei nopţi împreună.
Bărbatul doarme şi femeia veghează.
Pe măsură ce te relaxezi, adevăratul tău chip se dezvăluie.
Bună.
Tu trebuie să fii Delenn.
Eu sunt Anna Sheridan.
Soţia lui John.
Şi Minbari au o vorbă.
"Ceea ce a trecut poate fi câteodată chiar viitorul."
Anna ?
Doamne !
Ce faci aici ?
"Ce faci aici ?"
După cinci ani, asta e tot ce poţi să spui ?
În circumstanţele astea, pot să înţeleg.
Eu... Eu ar trebui să plec.
- Ar trebui să plec. - Nu, aşteaptă... Delenn, aşteaptă.
E în regulă, John. Las-o să plece. Poţi vorbi cu ea mai târziu.
Ăsta ar trebui să fie momentul nostru.
Credeam că ai murit.
Vrei să spui că ea nu... ?
Nu ţi-a spus ?
Asta e interesant.
Oh, John.
Îmi pare rău că nu am putut să ţi-o spun chiar eu.
Îmi pare rău că te-am lăsat singur atâta timp,
că n-am putut să-ţi trimit o vorbă.
Însă toate astea sunt în urma noastră. Acum suntem iar împreună.
Ştiu la ce te gândeşti.
Cum poţi fi sigur că sunt cu adevărat eu ?
Din ceea ce ştii, din ceea ce ţi-a spus ea,
aş putea fi vreun lucru făcut să semene cu mine.
Bine. Voi face orice test doreşti.
Pune-mi orice întrebare. Nu mă supăr.
Ştiu că sunt multe lucruri pe care nu le cunoşti.
Ştiu că sunt multe lucruri pe care nu le înţelegi.
Sunt aici să rezolv asta.
Nu vrei să ştii despre ce e vorba ?
Despre ce e cu adevărat vorba ?
Pot să fac asta.
Tot ce trebuie să faci e să vii cu mine.
- Unde ? - Unde altundeva ?
Pe Z'ha'dum.
Proiectul Babylon era ultima şi cea mai bună speranţă pentru pace.
A fost un eşec.
Dar în anul războiului Umbrelor a devenit ceva mai măreţ,
ultima şi cea mai bună şansă a noastră pentru victorie.
Este anul 2260. Locul: Babylon 5.
SEZONUL 3 - EPISODUL 22: "Z'HA'DUM"
Iată-le, Comandor. Cum am promis.
Ambasadorul de pe Gaim a fost fericit să ni le trimită.
Fiecare din aceste dispozitive degajă o teribilă forţă distructivă.
În termenii oamenilor, sunt echivalente cu o explozie termonucleară de 600 megatone.
- Vor putea fi detectate de scanere ? - Doar dacă ştii ce cauţi.
Altfel sunt complet nedetectabile.
Deci data viitoare când vom afla unde au de gând Umbrele să lovească,
vom putea mina zona. Când vor ieşi din hiperspaţiu...
- Atunci, cum foarte concis ai spus,"Bum". - Bine. Mulţumesc că ai adus astea, G'Kar.
- Căpitanul va fi foarte fericit. - Unde e ? Credeam că va fi şi el aici.
Păi e cam greu de explicat. Să zicem că a apărut ceva neaşteptat.
- Ei bine ? - E umană.
Am comparat înregistrările dentare şi medicale cu ce mi-ai dat.
Se potrivesc 100%, ca şi secvenţa de DNA.
Fiecare aparat pe care l-am folosit spune că ea e soţia ta.
Anna a murit pe Z'ha'dum.
Mie mi se pare că arată destul de vie. Credeam că vei fii fericit că s-a întors.
Nu e chiar atât de simplu.
Au trecut ani buni înainte să accept în sfârşit că ea a murit.
A trebuit să mă chinui să o iau de la început, să-mi fac o nouă viaţă.
- Iar Delenn... - Ai vorbit cu ea ?
Era în apartamentul meu când a apărut Anna.
Mai e ceva ?
Câteva zgârieturi pe epiderma de pe ceafă, deasupra gâtului.
S-ar putea să fi fost produse când "Icarus" a fost distrus, însă...
Ascund ceva ?
Nu, nu. Poate nu e nimic, dar niciodată nu strică să mai faci câteva teste.
Bine, fă-le.
Dacă asta e o cursă, cineva o s-o păţească.
Dacă nu, şi dacă e cu adevărat Anna...
Trebuie să ştiu, Stephen.
Ea este ?
Este ?
- Nu ştiu. - Nu ştii.
Tu şi Kosh aţi venit în apartamentul meu.
Mi-aţi arătat imagini de pe Z'ha'dum cu Anna şi echipajul de pe "Icarus"
trezind la viaţă Umbrele.
Mi-aţi dat toate motivele să cred că e moartă !
Cum ai putut să faci asta dacă nu ştiai cu siguranţă ?
Cei care nu au vrut să slujească Umbrele au fost ucişi.
Asta ştiam fără nici un dubiu. Am bănuit că ea nu a vrut să slujească.
- Poate că ne-am înşelat. - Anna n-ar lucra niciodată pentru ei !
Atunci nu am nici o explicaţie.
Nu ai nici o explicaţie.
Asta-i tot?
La naiba, Delenn, mereu am simţit că ascunzi de mine
unele lucruri. M-am gândit că ai motivele tale, dar asta ?
Dacă nu erai sigură, dacă era măcar o şansă ca ea să fie în viaţă,
- ...de ce naiba nu mi-ai spus ? - Pentru că ai fi plecat
pe Z'ha'dum, după ea.
N-am fi putut să permitem asta.
Tu şi Kosh.
N-aţi fi putut să permiteţi.
Am avut încredere în tine, Delenn.
Am ţinut la tine.
Mi-am permis să încep să te iubesc. Ai idee ce înseamnă asta ?
Ai idee cât de greu a fost pentru mine ?
O părticică din mine încă o iubea pe Anna, chiar dacă ea nu mai era.
A trebuit să mă lupt cu acea părticică de fiecare dată când mă gândeam la tine...
Când mă gândeam să te îmbrăţişez, să construiesc o viaţă nouă pentru amândoi.
John, trebuie să mă crezi. Nu am ştiut că e în viaţă.
Am presupus că a murit împreună cu restul echipajului de pe "Icarus",
că doar Morden a supravieţuit.
Şi, dacă ai fi ştiut,
mi-ai fi spus ?
Depinde.
Depinde de ce ar fi devenit ea.
Z'ha'dum e Planeta-Mamă a Umbrelor. Nimeni nu pleacă la fel cum a sosit.
Nu poţi să-mi negi dreptul de a face eu această alegere.
Cum poţi să spui asta şi să te aştepţi să mai am vreodată încredere în tine ?
John...
Te iubesc.
Dacă nu mai crezi nimic din ce am spus vreodată,
te rog...
Te rog, crede asta.
Încă un pahar.
Londo, eşti aşa încă de azi-dimineaţă, de când a sosit curierul diplomatic.
Ai putea măcar să-mi spui ce s-a întâmplat.
Oh, zeilor, Vir.
Am fost avansat.
Mi s-a oferit o funcţie la Curtea Regală,
ca sfetnic al Împăratului Cartagia în probleme de securitate planetară.
O poziţie foarte importantă.
Astea sunt veşti bune. De ce să fii supărat ?
Deoarece !
Ar fi trebuit să mi se ofere acum 20 de ani, când aş fi putut s-o apreciez.
Şi deoarece mi-a fost data pentru că mi-am câştigat-o.
Cred că se tem de mine.
Datorită prietenului nostru, domnul Morden, am câştigat influenţă, bani şi putere.
Ei cred că o să acţionez împotriva lui Cartagia.
- Atunci de ce te-ar răsplăti ? - Nu e o răsplată, e o lesă.
Va trebui să-mi împart timpul între aici şi Planeta-Mamă.
Mă leagă de mâini şi de picioare.
Mă vor supraveghea cu atenţie.
Şi, dacă o să fac ceva suspect,
voi fi găsit dimineaţa cu gâtul tăiat de la o ureche la alta.
- Păstrează restul. - E gratis, domnule ambasador.
- Şi cine eşti tu ? - Un prieten.
Am fost trimis de către asociaţii noştri comuni.
Am un mesaj.
Trebuie să părăseşti staţia imediat.
Şi de ce ar trebui să plec ?
Mă simt foarte bine unde sunt.
Ţi-am spus tot ce puteam.
Dacă nu pleci, nu eu voi fi responsabil.
Dar, dacă îţi preţuieşti viaţa, vei pleca.
Rapid.
Un prieten al domnului Morden ?
Foarte probabil.
Nu cred că mi-a plăcut cum a sunat asta, Vir.
Nu, nu cred că mi-a plăcut deloc cum a sunat.
Nu cred că am mai fost vreodată examinată aşa în detaliu.
Exceptându-te pe tine, bineînţeles.
Măcar raportul lui confirmă că sunt cine spun că sunt.
Şi ai stat pe Z'ha'dum în toţi aceşti ani ?
Şi ce ai făcut ?
Adică, după tot acest timp, de ce să te întorci chiar acum ?
Nu pot să-ţi spun asta. Nu aici.
Trebuie să vii cu mine. Îţi pot garanta siguranţa. Sunt dornici să te întâlnească.
Şi dacă nu vin ?
Atunci o să mă întorc fără tine.
Şi nu vei şti niciodată adevărul.
Fără ameninţări ?
John, ei nu sunt ce crezi tu că sunt.
Nu. Fără ameninţări. Fără ultimatumuri.
E doar o invitaţie de a veni şi de a asculta şi varianta lor, nimic mai mult.
De ce să te mai întorci acolo ?
Pentru că acum e casa mea. Fac o muncă importantă.
- O să înţelegi când ajungem acolo. - Nu.
Nu plec nicăieri până când nu primesc nişte răspunsuri.
Vreau să ştiu ce vi s-a întâmplat când aţi aterizat pe Z'ha'dum.
- John, eu... - Asta e condiţia mea.
Spune-mi măcar atât.
Şi vei veni cu mine pe Z'ha'dum ?
O să vin.
"Expediţii Interplanetare" spuneau că una din sondele lor
trimise dincolo de Margine a descoperit ruinele unei civilizaţii străvechi.
Dr. Chang organiza o expediţie de cercetare, şi m-a cerut şi pe mine în echipă.
Era o descoperire unică în viaţă.
Ce nu mi-a spus nici mie nici majorităţii echipei
a fost de unde deţinea de fapt informaţia.
Cu câţiva ani mai devreme, "Expediţii Interplanetare" găsiseră o navă extraterestră
îngropată sub suprafaţa lui Marte. Nu semăna cu nimic văzut de ei înainte.
Imediat ce a fost expusă la lumina zilei, o baliză automată de la bord
a transmis un mesaj codat.
Ştiau că oricine ar deţine nava va veni repede să o recupereze,
aşa că s-au mişcat rapid.
Au analizat nava, au luat din ea piese, pentru a le studia ulterior,
şi au plantat înăuntru un dispozitiv de urmărire.
Trei zile mai târziu a sosit o altă navă care a dezgropat-o complet pe prima din sol.
Când au plecat, "Expediţii Interplanetare" le-a urmărit prin hiperspaţiu până pe o lume
- ...de dincolo de Margine. - Z'ha'dum.
Pe vremea aceea nu aveam un nume pentru ea.
Iar Chang respecta strict ordinele Diviziei pentru Noi Tehnologii a Forţelor Terestre,
pentru a păstra toate astea strict-secrete.
Imediat ce am aterizat, am detectat o sursă de energie.
Ne-am spus: să verificăm.
Şi acolo i-am găsit.
Umbrele.
E un nume foarte dramatic, însă nu unul foarte sugestiv.
Adevăratul lor nume are 10.000 de litere. Nu l-aş putea pronunţa, dacă aş încerca.
Şi am încercat.
Ei sunt foarte abordabili.
Spune asta restului echipei tale.
A fost un accident.
Echipa a fost ucisă.
Sistemul de comunicaţii distrus.
Cei care am supravieţuit n-am putut anunţa Pământul ce s-a întâmplat.
Şi chiar dacă am fi putut-o face, extratereştrii tocmai ieşiseră din hibernare,
erau foarte vulnerabili.
Nu puteau să rişte o expunere la străini.
Aşa că au făcut o înţelegere.
În schimbul tăcerii noastre, ne-au permis să le studiem tehnologia.
John, lucrurile pe care le-am învăţat în ultimii 5 ani vor schimba Pământul.
Imaginează-ţi.
Gata cu sărăcia.
Energie ieftină nelimitată. Nave organice.
Am putea face un salt înainte de o mie de ani.
Zece mii.
Şi tot ce a trebuit a fost să ne faceţi să credem că aţi murit.
Nu asta mi-am dorit.
În plus, ai spus mereu că vieţile personale ocupă locul doi în faţa slujirii Pământului.
Nu am realizat cât de mult timp a trecut.
Timpul nu curge chiar la fel cum curge aici.
Dar acum m-am întors, John.
Şi am venit să te iau cu mine.
Ca să poţi vedea tu însuţi.
Ca ei să-ţi poată spune despre ce e vorba. Despre ce e cu adevărat vorba.
Delenn, Kosh şi ceilalţi te-au dezinformat în continuu.
E timpul să afli adevărul.
Ai dreptate.
Poate că e timpul.
Domnule Căpitan, am auzit despre...
- Am auzit despre Anna. Pot să te ajut ? - Nu, mulţumesc. Stăpânesc bine situaţia.
Dar poţi să faci ceva în altă problemă.
Echipajul Minbari de pe "White Star" nu s-a înscris în reţeaua de securitate.
Nu, domnule. M-am gândit că nu e necesar. Delenn a garantat pentru ei.
Înţeleg, dar ar trebui să avem informaţiile acelea, dacă avem nevoie.
Vreau să fie verificaţi, procesaţi, să le dăm Cărţi de Identitate,
- ...lucrurile obişnuite. Tuturor. - Cine va menţine în funcţiune nava?
"White Star" poate orbita în jurul staţiei pe pilot automat ore bune, nici o problemă.
- Cred că putem face asta. Altceva ? - Da.
Dacă tot ai adus vorba, vreau să fie rezolvate câteva lucruri.
Totul e trecut aici. Vei păstra, bineînţeles, totul confidenţial.
În aceste zile ce nu e confidenţial pe aici ?
O să am grijă de...
- Fir-ar al dracului ! - E împotriva regulamentelor...
să te adresezi unui ofiţer superior în termenii ăştia, domnule Garibaldi.
Michael,
când am venit prima dată aici nu eram sigur în privinţa ta. Nici tu în privinţa mea.
De atunci, am ajuns să am încredere în tine, să mă bazez pe tine.
Vreau să te ocupi de toate astea pentru mine.
Fără întrebări. Fără speculaţii. Fără intuiţii sau raţionamente.
Bine ?
- Da. - Bun.
Şi, data viitoare când ne vom vedea, dacă totul e pregătit,
vom vorbi despre vreme.
Da, domnule.
Dacă te duci pe Z'ha'dum, o să mori.
Sistemul de comunicaţii, vreau să înregistrez un mesaj cu întârziere
- ...pentru ambasadoarea Delenn. - Aşteptaţi.
- Bună ziua, domnule Căpitan. - Domnule Garibaldi. E vreo problemă ?
Nu, doar mă plimbam.
Am ascultat raportul meteo de pe Pământ.
Au o iarnă târzie, însă a început în sfârşit să ningă în New York.
Trebuie să fie foarte frumos pe acolo în perioada asta a anului.
Da domnule. Aşa cred.
Ai grijă, Michael.
Şi dumneavoastră.
- Sigur poţi conduce singur asta ? - Cred că da.
I-am urmărit atent de câte ori am fost plecaţi.
Sistemul de control e foarte inteligent, deci, atâta timp cât nu intrăm în necazuri,
ar trebui să fim în regulă.
Ţi-au garantat liberă trecere.
Bun, atunci să pornim.
Următoarea oprire, Z'ha'dum.
Aş fi vrut să luăm o altă navă.
Asta se bazează parţial pe tehnologie Vorlonă.
Extratereştrii cred că vor muri dacă orice are legătură cu Vorlonii atinge Z'ha'dum.
Atunci nu vom risca.
Când ajungem acolo, vom folosi naveta pentru a coborî la sol.
Susan. Tocmai am verificat înregistrările. Căpitanul a plecat.
Ştiu, tocmai am aflat şi eu. Trebuie să fie un motiv.
Nu înţelegi. De ce să o fi făcut ?
- I-am dat raportul, ştiu că l-a citit. - Ce raport ?
E o problemă cu Anna.
Intrarea e drept înainte.
Din motive de securitate şi-au mutat de secole construcţiile principale sub pământ.
John, trebuie să-mi dai arma.
Au proiectat această parte a complexului special pentru noi.
"Noi" ?
Vei vedea.
Nu, nu pe uşa aia. Pe aceasta.
Da, intră.
Anna. L-ai convins să se întoarcă cu tine.
Excelent, pur şi simplu excelent.
Intraţi, vă rog.
Luaţi loc.
Făceam un ceai.
E de muşeţel, dar pot face altceva dacă vreţi.
Mă ajută să adorm mai uşor.
- Căpitane, cred că-l cunoşti deja... - Da.
- Bună, Căpitane. - Ia loc. Te rog.
Cine eşti ?
- Asta nu e cu adevărat important. - Cine eşti ?
Cine decide dacă ziua de muncă e de la 9 la 5, în loc de la 11 la 4 ?
Cine decide dacă fustele vor fi până sub genunchi anul ăsta
şi din nou scurte la anul ?
Cine trasează graniţele, controlează cursul valutar,
ia toate deciziile care se întâmplă transparent în jurul nostru ?
Nu ştiu.
Eu sunt unul dintre ei.
Acelaşi grup, dar departamente diferite.
Gândeşte-te la mine ca la un fel de intermediar.
Şi mă cheamă Justin.
Intră. Ia loc, ia loc. Se răceşte ceaiul.
Da ?
E necesară autorizarea pentru un mesaj cu întârziere înregistrat de Căpitanul Sheridan.
Acceptaţi ?
Da.
Delenn,
când vei primi acest mesaj eu voi fi pe Z'ha'dum, cu Anna.
Îmi pot închipui reacţia ta când vei auzi asta, dar cred că e singura cale.
Când noi doi am fost în falia temporală cu Babylon 4, pentru o clipă
eu am sărit înainte în timp.
Câştigasem războiul, dar Centauri Prime fusese devastată.
Ai spus că acest viitor nu poate fi schimbat.
Mi-ai mai spus:
Nu te duce pe Z'ha'dum.
Înţelegi ? Nu te duce pe Z'ha'dum !
Am început să mă întreb:
Dacă viitorul s-a întâmplat aşa pentru că te-am ascultat şi nu m-am dus pe Z'ha'dum ?
Dacă...?
Dacă aş putea preveni căderea Centauri Prime
şi aş putea sfârşi Războiul Umbrelor, ducându-mă acolo ?
Ce vreau eu e să rămân în viaţă, să fiu cu tine.
Dar ai avut dreptate mai înainte.
Asta e mai important decât ce vreau eu.
Aşa că mă duc, deşi ştiu că e aproape sigur o cursă.
Vezi tu, John, acum un milion de ani
existau forţe care colindau galaxia
dincolo de orice închipuire a noastră.
Şi, ca orice alt lucru,
majoritatea nu au mai încăput
în acest colţişor de univers
şi s-au îndreptat către pajişti mai înverzite.
Totuşi două din aceste forţe au rămas.
I-ai putea numi păstori.
Intenţionau să vegheze rasele tinere, să le aducă pe lume,
să le ajute să evolueze în ceva mai bun.
Una din forţe erau Vorlonii.
Cealaltă erau ceea ce tu numeşti Umbrele.
Vorlonii sunt ca părinţii tăi, cred.
Vor să te comporţi civilizat, să-ţi faci curat în cameră, să respecţi regulile.
Cred că i-ai putea numi "lorzii ordinii".
Ceilalţi, cei care trăiesc aici, cred că tăria vine doar prin conflict.
Vor să ne scoată la lumină potenţialul, nu să îl închidă.
E foarte simplu.
Aduci două tabere faţă în faţă, şi ele se luptă.
Mulţi dintre ei vor muri.
Dar cei care supravieţuiesc vor fi mai puternici, mai inteligenţi şi mai buni.
E ca şi cum ai călca peste un muşuroi de furnici.
Fiecare generaţie nouă devine mai puternică,
muşuroiul e reproiectat, îmbunătăţit.
Deci asta fac Umbrele.
Vin odată la câteva mii de ani şi strivesc toate muşuroaiele.
Încep războaie, distrug rase întregi.
Unii dispar în timpul acestui proces.
Da. Şi asta e regretabil.
Nu cred că a fost vreodată uşor,
dar nu poţi lăsa asta să stea în calea visului.
Comandor, detectez o perturbaţie.
- Locaţia ? - Peste tot în jurul nostru.
Alertă roşie ! Alertă roşie !
- Situaţia. - Nu se mişcă. Îşi menţin poziţia.
Lansează toate escadroanele de navete, dar să nu se apropie decât la ordin.
Gândeşte-te, domnule Căpitan.
Uită-te la lunga istorie a luptelor oamenilor.
Şase mii de ani de războaie consemnate.
Măceluri, atrocităţi de nedescris.
Dar uită-te şi ce a ieşit din toate astea.
Am ajuns la stele, am divizat atomul, am scris sonete.
N-am fi ajuns atât de departe dacă n-am fi sărit unul la beregata altuia,
construindu-ne calea, centimetru cu centimetru.
Trebuia să fie o balanţă în echilibru între tabăra noastră şi Vorloni.
Dar Vorlonii au decis: calea lor e cea corectă.
Şi-au asigurat şi sprijinul altor lumi, spre exemplu Minbari.
Chiar au început să intervină în dezvoltarea raselor mai tinere.
Când te uiţi la un Vorlon, vezi ce vor ei să vezi.
Ne-au manipulat astfel încât să le răspundem favorabil.
Chiar au intervenit
la nivel genetic, luând oameni şi modificându-i.
De ce crezi că telepaţii au apărut de nicăieri, acum o sută de ani ?
Au creat telepaţi pe o sută de lumi,
pentru a-i folosi drept carne de tun în următorul război, însă, din fericire,
prietenii noştri au ajuns acolo primii şi, cu sprijinul Psi Corps,
s-au asigurat că vor fi de partea noastră.
John, ei cred că rasa umană are un potenţial imens.
Când totul se va termina, am putea să ne aflăm în vârf.
Primii care vom reconstrui, făcând lucrurile în felul nostru.
Însă singurul lucru care ne stă în cale acum eşti tu.
Aşa că sau putem lucra împreună,
sau îţi putem îndepărta mecanismul de sprijin.
Mă deplasez pe poziţie.
Toată lumea să se ţină bine.
- Poţi comunica cu Draal? - Negativ. Ne bruiază.
Nu înţeleg. Pur şi simplu stau acolo.
Trebuie să fie ceva legat de Căpitan, dar ce ? Ce mai aşteaptă ?
Totul depinde de a determina celelalte rase să se lupte între ele,
de a crea conflicte cu scopul de a impulsiona creşterea şi evoluţia.
Convingându-i să coopereze, acţionezi împotriva acestui scop.
Când începe aşa ceva, mereu apare cineva care încearcă să organizeze celelalte rase.
Tu ai făcut-o. E o realizare vrednică de laudă.
Dar, din punctul de vedere al ţelurilor noastre, neproductivă.
- De ce nu mă omorâţi, pur şi simplu ? - N-am rezolva nimic.
Ar apărea cineva care să te înlocuiască.
Mereu au fost probleme atunci când s-au creat martiri.
Te-am adus aici cu speranţa că ne vei înţelege.
Că vei lucra cu noi, nu împotriva noastră.
Eşti important.
Eşti ceea ce se numeşte conexiune. Alegi o direcţie
şi întreaga lume are tendinţa să o apuce pe acea cale.
Renunţă la celelalte rase.
Nu le poţi ţine împreună.
Evoluţia va avea loc, într-un fel sau în altul.
- Deci poţi să ni te alături sau... - Sau îmi veţi face ce i-aţi făcut Annei.
- Nu ştiu ce vrei să... - Amintirile sunt acolo,
vocea ei e acolo, ADN-ul e acolo,
însă personalitatea ei...
Mă uit în ochii ei şi femeia pe care o iubesc, femeia cu care m-am căsătorit,
nu e acolo.
Ea nu ar fi făcut niciodată aşa ceva.
Ai dreptate.
Chiar aşa.
Vezi tu, când a sosit aici acum cinci ani, i s-a oferit o alegere,
aceeaşi alegere pe care ţi-o oferim ţie.
Ea a făcut greşeala să aleagă prost.
Aţi trimis-o într-una din navele acelea, nu-i aşa ?
De unde ştii ?
Acum câteva luni am interceptat o navă plină de oameni
care urmau să fie contopiţi cu navele Umbrelor.
Aveau implanturi în tulpina creierului, chiar aici.
Cicatricele de pe ceafa ei sunt exact în acelaşi loc.
Asociaţii noştri aveau nevoie de trupuri proaspete
pentru procesoarele principale ale navelor lor.
Dar am scos-o de acolo imediat ce am aflat cine e şi cine eşti tu.
Însă odată ce ai stat o vreme în interiorul acelor nave,
nu-ţi mai revii niciodată complet.
Faci ce ţi se spune.
La fel şi tu !
Comandor !
G'Kar, bun.
- Putem scoate armele acelea nucleare ? - Mă tem că nu.
Chiar dacă am fi putut, de la distanţa asta ne-ar vaporiza şi pe noi odată cu inamicul.
- Poate. Câte astfel de bombe avem ? - Asta am venit să îţi spun.
- Două din dispozitive lipsesc. - Poftim ?
Sistemul de fuziune termică e armat pentru detonare.
John.
Nu ai unde să fugi.
Întoarce-te înăuntru, o putem rezolva.
Ştiu că asta nu e Anna pe care o cunoşteai.
Ce sunt eu e ceea ce i s-a implantat.
O nouă personalitate.
Ea nu se mai poate întoarce niciodată,
însă eu pot să te iubesc aşa cum te-a iubit şi ea.
Şi un ultim lucru, am auzit ce ai spus când am plecat.
Şi vroiam să ştii...
că te iubesc, Delenn.
Adio.
Sari.
Sari. Acum !
Ce dracului ?
Pleacă. Nu înţeleg.
- Ce s-a întâmplat ? - Nu ar pleca, pur şi simplu.
Decât dacă noi nu mai reprezentăm o ameninţare.
A murit.
Era sfârşitul anului terestru 2260
şi războiul s-a oprit,
brusc şi fără veste.
În jurul nostru era ca şi cum Universul îşi ţinea respiraţia,
aşteptând.
Întreaga viaţă poate fi împărţită în momente de tranziţie
sau momente
de revelaţie.
Acesta avea ceva din ambele.
Comandor.
Vreo veste de la Căpitan ? Orice ?
Am încercat totul.
"White Star" nu recepţionează.
Din câte ne putem da seama, a fost distrusă.
Mai e ceva.
Am verificat calele navetelor.
Una din navetele de luptă pe care le-am trimis nu s-a întors.
Cine era pilotul ?
Domnul Garibaldi.
G'Quan a scris: "Există un întuneric mai profund decât cel cu care ne luptăm."
"Este întunericul sufletului care a rătăcit calea."
Războiul în care luptăm nu e împotriva puterilor şi a regatelor,
e împotriva haosului şi disperării.
Mai grea decât moartea cărnii este moartea speranţei,
moartea viselor.
În faţa acestui pericol nu ne vom preda niciodată.
Viitorul ne înconjoară,
aşteptând în momentele de tranziţie
pentru a se naşte în momentele de revelaţie.
Nimeni nu cunoaşte forma acestui viitor sau unde ne va duce el.
Ştim doar că întotdeauna se naşte
în chinuri.
Traducerea şi adaptarea: nenea_hartia@yahoo.com