Sunt Comandorul Susan Ivanova şi vă prezint Vocea Rezistenţei.
Flota de Eliberare continuă să redobândească teritorii...
...ocupate prin violarea constituţiei Alianţei Pământului.
Multe nave ale celeilalte tabere care continuă să dezerteze...
...povestesc despre atrocităţile săvârşite sub ordinele Preşedintelui Clark.
În completarea eliberării Proximei 3...
...şi colonia de pe Beta Durani şi baza militară apropiată au fost eliberate.
Lungul marş către Pământ continuă.
Jurnal personal, Michael Garibaldi.
A început. Ei chiar o fac.
Asta mă temeam că o să se întâmple, dar totul a început de mult timp.
De la întoarcerea Sheridan.
Înainte să plece pe Z'Ha'Dum...
...n-ar fi acţionat niciodată împotriva alor lui, a propriului nostru guvern.
Nu ştiu, poate se crede Alexandru Cel Mare...
...sau poate crede că e Ioan Botezătorul...
...şi poate vrea să deturneze întreaga operaţiune în folosul lui.
Asta e parte care mă îngrijorează.
Şi asta e partea care m-a făcut să mă întorc aici.
Pe Marte.
Nu-mi vine să cred că m-am întors pe Marte.
De trei ori până acum, locul ăsta aproape că m-a ucis.
Am jurat că n-o să-i mai dau altă şansă să-şi termine treaba.
Oamenii nu au de ce să vină aici. Nu au deloc de ce.
E aproape timpul. Trebuie să-ţi pui asta, acum.
Cred că te-ai uitat la prea multe filme de spionaj.
Dacă vrei să te întâlneşti cu şeful, trebuie să respecţi regulile şefului.
Îmi pare rău dacă asta te deranjează, domnule Garibaldi.
Eşti tipul de om care nu vrea să renunţe la control. Înţeleg asta.
Şi o respect, chiar o respect.
Dar, ori faci asta,...
...ori te urc în primul transport care pleacă de aici.
O să arăt ca un prost.
Ştii, în anumite momente ale vieţii toţi arătăm aşa. Cheia e să nu te gândeşti.
Domnul Edgars a trecut peste multe obstacole ca să te strecoare prin blocadă.
Un om obişnuit i-ar fi recunoscător.
Nu ar vrea să-i producă domnului Edgars nici o altă problemă.
- Eu nu sunt omul vostru obişnuit. - Nu, nu eşti.
Ai pus punctul pe i.
Nici eu nu sunt.
Domnului Edgars nu-i plac oamenii obişnuiţi. Îi plac oamenii inteligenţi.
Buni oratori. Prezentabili.
Ţi-am spus vreodată că am un master în literatură?
Nu o lua în nume personal dar nu pari genul.
Totul e o iluzie, domnule Garibaldi.
Conceptele de limbă, lumină, metaforă. Nimic nu e real.
În afară de această legătură la ochi.
Pe care ţi-o vei pune chiar acum. Altfel te întorci.
Nu i se va părea nimănui ciudat că mă plimb aşa?
Nu. Domnul Edgars are propriul lui doc.
Ştiai că locul ăsta a fost botezat după numele zeului războiului?
Apariţia lui a prevestit moartea regilor...
...prăbuşirea imperiilor. A fost un semn rău.
Acum trăiesc aici 2 milioane de oameni.
E tot un semn rău.
Marte...
Nu-mi vine să cred că m-am întors pe Marte.
Probabil că am înnebunit.
A fost un an de foc.
Un an al distrugerilor.
A fost anul în care am luat înapoi ceea ce ne aparţinea.
A fost anul renaşterii.
Un an al marilor tristeţi.
Un an al durerii.
- Şi un an al bucuriei. - A început o nouă eră.
- A fost sfârşitul istoriei. - A fost anul când totul s-a schimbat.
Este anul 2261. Locaţia: Babylon 5.
Sezonul 4 - Episodul 16: "EXERCITAREA PUTERILOR VITALE"
Atenţie. Respiraţia scade. Inima bate neregulat.
Activitatea cerebrală aproape critică. Stop cardiac în 30 de secunde.
20 de secunde.
Semnele vitale ale pacientului se stabilizează. Reîntoarcere la normal.
Ceva noroc, doctore?
Deloc. Implanturile Umbrelor au sisteme de apărare peste alte sisteme de apărare.
Ştii, am încercat să le scot operând dinspre părţile neafectate ale creierului.
Am încercat să le îngheţ. Dar nu pot să îndepărtez vreun implant epidermal...
...fără ca acesta să încerce să ucidă pacientul.
Ştim că vroiau să folosească telepaţii pentru navele lor.
- Odată ce te-au prins nu mai scapi. - Nu pot să-i duc nici la scanere.
Totul trebuie să fie izolat de sistemele computerizate căci,...
...atunci când se trezesc, se conectează instantaneu la orice computer apropiat.
Devin imediat periculoşi...
Nu pot să-mi asum riscul, nu şi după ce s-a întâmplat ultima oară.
Iar Căpitanul... Căpitanul, mă tot pisează cu asta de fiecare dată.
- Ţi-a spus şi de ce? - Nu. Nu, nu-mi spune de ce...
...şi asta face totul şi mai frustrant.
Aceste implanturi depăşesc tot ce am întâlnit până acum.
După un timp, ştii, a început cu adevărat să mă enerveze.
Ar fi trebuit să rezolv problema până acum.
Dar îmi scapă de fiecare dată.
O s-o rezolvi tu. Mereu o faci.
Aş fi dorit doar să ştiu de ce mă grăbeşte Căpitanul cu asta dintr-o dată.
Da, mă întorc acum.
Zack. Ivanova mi-a zis că m-ai căutat.
Lyta, da. Avem un tip în Infirmeria 4 care a fost bătut la Subsol.
Cred că am prins agresorul dar victima e în stare de şoc, nu-şi aminteşte multe.
Ne trebuie confirmarea că ăsta e tipul care a făcut-o.
Nu pot scana un suspect într-o anchetă criminalistică, Zack, ştii asta.
- Ar fi o violare a procedurii. - Linişteşte-te.
Victima e cea care vrea să fie scanată.
Intri în mintea lui, verifici, vezi dacă poţi să-l ajuţi să-şi amintească ceva.
Dacă-l poţi identifica pe agresor ne dai o descriere şi apoi preluăm noi.
Comision standard. Plus 10 procente pentru stres, dacă o să revăd atacul.
De acord. Lasă-mă doar să-l anunţ că venim.
Cincizeci unităţi până se stabilizează, apoi o să trec pe aici şi o să...
Lyta.
- Bună, Lise. - Michael.
Nu ar fi trebuit să vii. Nu acum.
De ce? Orice om are dreptul să-şi întâlnească patronul faţă în faţă.
Nu e momentul potrivit.
Păi, măcar suntem consecvenţi.
- N-a fost niciodată momentul potrivit. - Nu, doar că...
...lucrurile s-au cam aglomerat, acum. William are multe...
E în regulă, Lise.
Oaspetele nostru a sosit după un drum lung şi greu.
Sper că n-a fost o călătorie foarte dificilă.
- Am avut şi mai rele. - Sunt sigur că ai avut.
Te căuta Beatrice. Avea nişte întrebări în legătură cu cina.
- Crezi că ai putea...? - Da, bineînţeles.
Michael.
Îmi cer scuze pentru aceasta casă neîncăpătoare.
Aşa cum ştii, spaţiul devine o răsplată pe Marte.
Şi, deoarece aici avem şi sediul corporaţiei, trebuie să-mi petrec...
...măcar şase luni pe an aici sau pierd jumătate din facilităţile la impozite.
- Serveşti...? - Mulţumesc. Nu, nu servesc...
Nu, nu mai bei deloc. Ştiu.
Îmi fac un scop din a afla tot ce se poate despre angajaţii mei.
- Aici ai suc. Apă minerală. - Nu, mulţumesc.
Data viitoare va trebui să vii să ne vizitezi pe Pământ.
Cinci sute de acri de pământ udat de ape.
Cu cât stau mai mult în Dom, cu atât mai mult le simt lipsa.
Aşa cum am spus, un drum lung şi greu.
Am spus că o să-ţi cer să vii când va fi momentul potrivit.
Ai insistat să ne vedem acum. De ce?
Pentru că m-am săturat să nu văd faţa omului pentru care lucrez.
Şi vreau să ştiu ce dracului te-am ajutat să treci prin vama Babylon 5.
Şi pentru că cineva trebuie să oprească războiul lui Sheridan contra Pământului.
- Sunt om de afaceri, domnule Garibaldi. - Nu mă lua de prost.
Edgars Pharmaceutical e a patra megacorporaţie ca mărime de acasă.
Eşti unul din marii furnizori de arme chimice către Forţele Terestre.
Ai cel puţin două duzini de lobbyşti care lucrează în Domul de pe Pământ.
Şi practic ai cumpărat realegerea Senatorului Claxby.
Da, dar a fost înainte de noaptea răfuielii a Preşedintelui Clark, de anul trecut.
Ai oameni care îţi sunt datori vânduţi. Oameni în posturi importante.
Şi, mai exact, ce crezi că aş putea face pentru tine?
- Nu am încredere în Clark. - Da, bine, dar cine are?
Mulţi dintre noi au bănuit că e în spatele asasinării Preşedintelui Santiago...
...cu mult înainte ca oamenii tăi să afle ceva.
E nebun. A luat-o razna. Trebuie oprit.
Dar nu printr-o acţiune militară.
Trebuie lucrat din interiorul sistemului.
Asta spun şi eu. Dacă Sheridan nu e oprit, va distruge Pământul.
Dacă m-ai întreba pe mine, aş spune că îl vrea doar pentru el.
Nu-l pot lăsa să facă asta.
Dar nu l-aş preda lui Clark. Ar fi mort într-o secundă.
Cu poziţia ta ai putea interveni pentru el, i-ai putea asigura tratamentul necesar.
Nu vreau să par egoist, dar mie ce mi-ar ieşi din asta?
Dacă îi acord protecţie văd numai riscuri şi nici un profit.
Ai deveni eroul.
Ar fi bine pentru afaceri, bine pentru Pământ,...
...iar următorul preşedinte ţi-ar fi dator vândut.
De fapt, cine ştie? Ai putea fi tu următorul preşedinte.
E o propunere interesantă, Michael. Lasă-mă să reflectez la ea.
Eşti la jumătatea drumului spre adevăr.
Trebuie să hotărăsc dacă să te las sau nu să parcurgi şi restul drumului.
Probabil înţelegi, dar n-o să fac nimic până nu aflu dacă pot avea încredere în tine.
Şi cred că nici tu nu vei face nimic până nu ştii dacă să ai încredere în mine.
Va fi un week-end foarte interesant, domnule Garibaldi.
Momentan o să dormi aici.
Oh, nu, haide, nu aş putea. Vreau să spun că e prea mare.
- Păi, aş putea schimba asta dacă... - Nu, nu, nu. E în regulă.
Te rog, nu te simţi prost din cauza mea.
În regulă, când o să-l văd pe Edgars din nou?
- Când va trimite după tine. - Şi anume când?
La cinci minute după ce mă va chema pe mine să te aduc.
Noapte bună, domnule Garibaldi.
Încearcă să nu atingi nimic.
"Încearcă să nu atingi nimic." Uite. Ating asta.
Ating. Ating. Ating.
Ating, ating, ating, ating.
Ating.
Oh, Doamne.
- Lyta, aşteaptă. - Nu pot. Am întârziat.
Nu, nu va dura decât un minut.
Îmi pare rău că ţi-am stricat experimentele sau orice făceai tu acolo.
- De aceea alergai aşa? - Da.
Nu, nu, nu. Nu mi-ai stricat nimic.
Ai reuşit să smulgi o reacţie de la unul din pacienţii mei.
Pentru câteva secunde a fost conştient şi a răspuns...
...fără să mai fie un pericol pentru el şi ceilalţi. Vreau să ştiu cum ai făcut.
Doar m-am uitat la el şi apoi am auzit un sunet în minte.
Ce fel de sunet?
Păi, era... nici măcar nu ştiu, dacă mă crezi.
Suna ca ţipătul pe care-l scoate o navă a Umbrelor, atunci când moare.
Când l-am auzit, am reacţionat instinctiv.
Am reuşit să mă îndepărtez.
În acel moment s-a trezit.
Interesant.
Ai putea să vii înapoi? Aş vrea să fac nişte teste.
- Nu, eu... - Lyta, te rog. Uite ce e.
Ei sunt ca şi tine. Sunt telepaţi.
Ştiu că ai avut probleme cu Psi Corps, dar...
...ar trebui măcar să încerci să-i ajuţi.
Bine. O să văd ce pot să fac.
Hei! Hei! Ce dracului?!
Haide! Ce dracului se întâmplă?!
Daţi-mi drumul! Daţi-mi drumul!
Hei! Hei!
Nu fii îngrijorat, domnule Garibaldi. Totul e în regulă.
Nu eşti în nici un pericol iminent.
Da, mulţumesc pentru asigurare.
Deci, cine e? Şi ce face ea aici?
E telepat, domnule Garibaldi.
Ea nu ştie nimic despre situaţia noastră sau despre discuţiile noastre.
Am angajat-o doar pentru o scanare de suprafaţă. Nu va cerceta în profunzime...
...şi nu va şti contextul discuţiei noastre.
Îmi va spune doar dacă spui adevărul când răspunzi.
Înţelegi?
Oh, da, înţeleg. Dar de ce cu forţa?
Ca să nu ai timp să te pregăteşti mental.
Vreau ca inima să-ţi bată repede, gândurile să-ţi fie confuze,...
...ca să fiu ferit de orice blocare sau tentativă de a ne induce în eroare.
Acum, pentru început,...
...vreau să-mi spui ce gândeşti despre telepaţi.
Telepaţi?
Păi...
Eşti liber să fii cinstit, domnule Garibaldi. Treaba ei e să-mi raporteze,...
...nu să fie ofensată de opiniile tale.
Spune.
Nu am încredere în ei.
Niciodată n-am avut, niciodată n-o să am.
De ce?
Nu-mi place ideea ca cineva să aibă puterea de a-mi umbla prin cap.
- Există măsuri de protecţie. - Nu valorează nimic pentru nimeni.
Niciodată nu vor avea încredere în noi.
Noi vom fi întotdeauna geloşi pe ei, ne vom teme de ei.
Ei ne pot minţi şi noi n-o să ştim dar dacă-i minţim noi, ei vor şti.
Cum ai putea să opreşti o conspiraţie dacă nu ai nici dovezi, nici înregistrări?
Când totul se petrece în gândurile schimbate între un telepat...
...şi altul...
...şi altul.
Mai devreme sau mai târziu va ieşi urât. Sper doar să nu mai apuc ziua aceea.
Deci crezi că ei sunt o pacoste pentru societate?
Sunt cea mai mare pe care o avem.
Când mi-ai spus că vrei să mă ajuţi să găsesc şi să pun la adăpost pe cineva...
...spuneai adevărul? - Da.
Şi ai o cale sigură de a face asta?
Am.
Ai spus că vrei să ştii adevăratul motiv pentru angajarea ta.
Ţi-am dat deja un motiv:
Să păstrez medicamentele pe care le dezvoltă în acest moment compania mea...
...departe de competitori. De ce crezi că nu e un motiv suficient de bun?
Pentru că, dacă cineva ca tine vrea protecţie, plăteşte câţiva tipi solizi...
...şi ei o să-ţi asigure câtă protecţie vrei.
Dar vei angaja un tip ca mine numai dacă ai ceva de ascuns.
Nu competitorii tăi te îngrijorează.
Ci gâtul tău, dacă eşti prins.
Deci bănuieşti că eu mint?
Toată lumea minte.
Asta e o viziune foarte tristă asupra Universului, domnule Garibaldi.
Da, poate, dar e singura pe care o am. Şi pentru mine e corectă.
Am înţeles că ai dispărut de pe Babylon 5 pentru câtva timp, în ianuarie trecut.
Ştii ce ţi s-a întâmplat?
Nu. Nu-mi amintesc nimic.
Mulţumesc, domnule Garibaldi. Poţi pleca.
Încă ceva.
O mai iubeşti încă pe soţia mea?
Poftim?
E o întrebare foarte directă, domnule Garibaldi.
O mai iubeşti încă pe soţia mea?
Nu. Nu o mai iubesc.
Mulţumesc. Acum te poţi întoarce în camera ta.
Mulţumesc, doamnă Constance. Domnul Wade se va ocupa de plata ta.
Ar fi trebuit să fii în pat.
N-am putut să dorm. Totul a mers bine?
Bine, bine.
A spus ceva despre mine?
Nu, nu a venit vorba despre asta.
Cred că a lăsat totul în urmă.
Bun. Asta-i bine.
Atâta timp cât nu te deranjează.
Cred că e o achiziţie bună.
Nu fi îngrijorată.
Totul va fi bine.
În regulă, aproape gata. Încă odată.
Ce doreşti să fac eu?
Păi, fă ce ai făcut şi prima dată, doar că fă-o mai lent.
Pot monitoriza orice schimbare a undelor cerebrale...
...datorată contactului direct cu gândurile tale.
Cu puţin noroc, asta mă va ajuta să găsesc o cale...
...să stimulez artificial aceste unde cerebrale.
Să realizez un fel de by-pass.
Dacă reuşesc...
...măcar vom putea să comunicăm cu ei.
Dar implanturile?
Va dura mai mult să le îndepărtăm.
Dar, dacă putem ocoli implanturile,...
...dacă vorbim cu ei fără să devină violenţi sau incontrolabili, e un început.
Bine. Cred că sunt pregătit.
Computer, începe înregistrarea.
Înregistrez.
Bun. Aminteşte-ţi, ia-o cât mai uşor.
Trebuie să văd ce faci, la fiecare nivel, bine?
Bine, constat o creştere cu 10 procente a activităţii undelor cerebrale.
Bun, 15 procente creştere în respiraţie şi bătăile inimii...
Lasă-l un pic mai uşor, bine? Ia-l mai uşor.
Interesant.
De fiecare dată când forţezi telepatic, îi încetineşti producţia de acetilcolină.
Poate că implanturile stimulează producţia de acceleranţi şi fac creierul mai rapid.
Lucru necesar, când eşti transformat într-un procesor al unei nave a Umbrelor.
Dar, fără control sau direcţie, funcţiile creierului devin neregulate sau deformate.
Încep să se agite, să caute ceva de făcut.
Şi, dacă nu găsesc, încep să se dezintegreze, la fel şi tot ce e în jur.
Detectez 10 procente...
E în regulă. Eşti în siguranţă. Nimeni nu-ţi va face nici un rău.
Maşinile au dispărut?
Da, maşinile... Navele Umbrelor au dispărut. Nu-ţi vor mai face rău.
Atunci, ce sunt eu?
De ce sunt?
Nu pot trăi aşa.
Nu te pot lăsa să faci asta.
Îmi pare rău.
Trebuie să dormi, acum.
- Domnule Garibaldi, bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Vrei nişte suc de portocale?
Costă o avere să îl transporţi aici...
...dar e de aşteptat ca oamenii în poziţia mea să aibă mici excentricităţi.
Când eram copil îmi petreceam verile cu unchiul la o fermă în Valencia, California.
Aveam suc de portocale proaspăt în fiecare dimineaţă la masă.
Au fost nişte ani minunaţi.
Simpli. Mult mai simpli.
Uite ce e, am făcut testul tău.
Cred că l-am trecut, altfel n-am mai fi stat aici.
Eu mi-am făcut treaba, acum e rândul tău.
Despre ce e vorba?
Ştii cum defineau fericirea vechii greci?
Nu chiar, dar aş paria că implică trei capre şi un ulcior de vin.
Fericirea, spuneau ei, era exercitarea puterilor vitale...
...în direcţia atingerii perfecţiunii, într-o viaţă care să le dea un scop.
Oamenii au luptat mereu să găsească limita a ceea ce este posibil.
Şi asta e tăria noastră.
Dar ce fel de lume am avea, ce şanse de fericire...
...am avea într-o societate condusă de telepaţi,...
...în care oamenii obişnuiţi sunt consideraţi cetăţeni inferiori...
...iar intimitatea e ceva la care nici nu rişti să visezi?
Ţi-ar plăcea să trăieşti într-o astfel de lume, domnule Garibaldi?
Nu. Nu, nu mi-ar plăcea.
Dar ştii că e pe cale să se întâmple, nu-i aşa?
Unii poliţişti Psi cred că ei ar trebui să conducă "spectacolul"...
...dar nu au puterea să facă aşa ceva.
Nu încă, dar asta se va schimba.
Fii serios. Chiar dacă ar încerca ceva, sunt depăşiţi numeric, 10,000 la 1.
Gândeşti în vechile şabloane, ale forţei armelor.
Dar vremurile s-au schimbat. Vorbim de un război informaţional.
Un război al secretelor. Un război al intimidărilor.
Odată ce şi-au scos insignele alea, poţi deosebi un telepat de un om normal?
Nu trebuie ca ei să fie peste tot ca oamenii să creadă. Pot fi vis-ŕ-vis.
Vrei ca secretele tale să fie expuse,...
...ca gândurile tale intime să fie transmise, ca oamenii să le asculte?
Nu, dar nu pot să...
Câţi oameni făceau parte de fapt din Partidul Nazist?
Dar din Partidul Comunist? Dar din Partidul Jihad?
Un foarte mic număr.
Dar era un număr mare de oameni care erau fericiţi să lucreze pentru ei...
...şi alţii care se temeau suficient cât să lase lucrurile să se întâmple.
Ca ei să ia puterea, vor avea nevoie de o armată.
Eşti încă blocat pe ideea că oamenii iau puterea.
Nimeni nu ia puterea.
Noi, restul, le dăm puterea, pentru că suntem proşti, ne temem sau amândouă.
Germanii în 1939. Ruşii în 1917 şi 2013.
Irakienii în 2025. Francezii în 2112.
Au predat puterea acelora despre care credeau că ar putea să realizeze ceva.
Să facă trenurile să sosească la timp. Să le restabilească prestigiul.
Au făcut-o pentru că asta era ceea ce căutau.
Mai târziu, precum copiii care au mâncat prea multe dulciuri după masă,...
...neagă că ar fi făcut-o. "Nu noi, ei au făcut-o!"
Mereu alţii.
Astăzi Preşedintele Clark are puterea şi noi i-am dat-o...
...pentru că ne temem de extratereştri şi de noi înşine.
Iar acum el o dă telepaţilor.
Clark vrea loialitate totală.
Când era vicepreşedinte a instituit testele de loialitate.
Dar poţi păcăli un test.
Însă nu poţi păcăli un telepat.
Aşa că a început să-i introducă în acest proces.
Preşedintele Santiago a obiectat...
...dar a subestimat opoziţia.
Clark vroia puterea. Nu am nimic împotrivă.
Doar proştii se feresc de puterea adevărată.
Dar a început să-şi asume riscuri inacceptabile.
L-a eliminat pe Santiago cu ajutor din exterior.
Nu ştiu toată povestea.
Doar că au fost implicaţi extratereştrii şi că i-au promis toată puterea dorită.
Dar el vroia un as sau doi în mânecă.
Ştia că ei sunt interesaţi de Psi Corps.
Şi, dacă ei erau interesaţi, atunci şi el era interesat.
Psi Corps erau poliţa lui de asigurare împotriva extratereştrilor...
...şi mijlocul de a câştiga mai multă putere.
A creat Nightwatch,...
...a început să-şi pună oamenii în poziţii importante,...
...cu telepaţi alături, pentru siguranţă.
Ei i-au dat o autoritate fără precedent.
Şi dacă tu crezi că ei vor renunţa la această putere când el nu va mai fi,...
...faci o eroare gravă.
Şi ce are Căpitanul Sheridan de a face cu asta?
Dacă Sheridan încearcă să forţeze o lovitură militară,...
...Clark va tăia şi ultimele sfori care mai ţin legaţi Psi Corps.
Îi va transforma într-o forţă militară şi de poliţie ce va răspunde doar în faţa lui.
- Poliţia gândurilor. - Exact.
Odată ce se va întâmpla, ei nu vor mai renunţa niciodată.
Sunt...
...şi alte căi de a rezolva asta.
Clark e un amator.
- Crede că încă e la conducere. - Şi nu e?
Megacorporaţiile conduc lucrurile, de ani buni.
Doar că noi nu ieşim în faţă. Oamenii nu ar înţelege.
Aşa că îi lăsăm să creadă că încă au ceva de spus.
L-am lăsat pe Clark pe calea asta doar pentru că ne-am dat seama prea târziu.
Acum ne ameninţă interesele de afaceri şi vom rezolva totul. În felul nostru.
În linişte. În spatele scenei.
Ne trebuie doar un pic de timp să ne punem în mişcare.
Campania lui Sheridan ameninţă să ne submineze momentul.
Doar îl face pe Clark să devină mai paranoic, dându-i un inamic real.
Şi, cu cât devine mai paranoic, cu atât mai multă putere le dă Psi Corps.
- Dar cum poţi opri Psi Corps...? - Oh, iertaţi-mă.
Nu ştiam că sunteţi...
Am venit să îţi spun că micul-dejun este gata.
Bine, Lise. Vin imediat.
- Poate ai vrea să ne însoţeşti. - Nu, mulţumesc.
Am destule la care să mă gândesc.
- Sunt sigur că ai. - Domnule Edgars?
Ceea ce tocmai mi-ai spus e întregul adevăr?
Mai aproape de adevăr ca acum nici tu şi nici altcineva nu va ajunge vreodată.
Dar e suficient să te decizi dacă poţi să ai încredere în mine, aşa cum am eu în tine.
Odată ce ai hotărât că eşti alături de mine, îţi voi spune restul.
Vom schimba lumea, domnule Garibaldi.
Sper că mă vei ajuta.
- Cum mai e? - Până acum, bine.
Clark a trimis două distrugătoare, încercând să ne slăbească defensiva.
Ce s-a întâmplat?
Au trecut de partea noastră imediat ce au ajuns aici.
Le-am trimis spre tine. Te vor găsi până la următorul punct de salt.
Până acum, astăzi, sunt cinci.
Alte dezertări şi acest război va rămâne cu o singură tabără.
- Pari dezamăgit. - Nu sunt.
Doar că încep să mă îngrijorez când lucrurile merg prea bine.
Vreo ştire de la Delenn?
Şi-a terminat treaba pe Minbar. Se îndreaptă direct încoace.
- Va ajunge peste vreo două zile. - Bun. Altceva?
Nimic. Totul e tăcut pe frontul Epsilon.
Vrei să fac ceva anume?
Da, transferă-mă la Stephen. Vreau să ştiu ce a mai făcut cu telepaţii.
- Nu acum. - Stephen, e Căpitanul.
Stephen?
Bine, bine. O clipă.
Stephen. M-am gândit să verific, să văd cum mai stau lucrurile.
Cred că am găsit o cale să neutralizez implanturile pentru scurte perioade de timp.
Construim un sistem de amplificare a comenzilor telepatice ale Lytei şi...
Momentan e complicat şi încerc să păstrez totul în minte, aşa că...
Când crezi că îi vei putea trezi?
- Nu ştiu. - E important, Stephen.
De ce? De ce e aşa important?
Dacă vrei să rezolv asta trebuie să ştiu despre ce e vorba!
- Stephen... - Vorbesc serios!
Bine.
Voi codifica acest mesaj la fiecare trei secunde,...
...aşa că programează-ţi sistemul să ţină pasul.
Mai e vreun membru al personalului pe lângă tine?
- Da, câţiva, dar... - Ăsta e un mesaj personal.
Bun, toată lumea, luaţi o pauză.
Mâncaţi ceva, dormiţi puţin, orice, dar plecaţi de aici.
Haide, grăbiţi-vă. Toată lumea, plecarea.
Hai, hai, hai.
Bun, dă-i drumul.
Stephen, ţi-am cerut nişte lucruri dificile în trecut.
Probabil că ăsta e cel mai dificil din toate.
Nu cred că o să-ţi placă...
...dar nu avem altă soluţie.
Stephen.
Te simţi bine?
Nu.
Nu, cu siguranţă nu mă simt bine.
Când Sheridan s-a întors de pe Z'Ha'Dum, toţi au observat cât de schimbat era.
Mai dur.
Mai determinat.
Eu nu mi-am dat seama.
Vreua să zic, în afară de...
În afară de unele schimbări fiziologice, era Sheridan, acelaşi ca întotdeauna.
Sheridan pe care-l cunosc nu mi-ar fi spus ce tocmai mi-a spus acesta.
Are dreptate. Are dreptate.
E singura cale. Aş fi vrut doar să se înşele, dracului.
Am o slujbă pe termen lung pentru tine. Eşti disponibilă?
Bine.
Fă-ţi bagajul. Plecăm în câteva zile, după ce mă voi ocupa de toate.
Unde mergem?
Pe Marte.
Da?
N-ai fost la masă. M-am gândit să-ţi aduc ceva de mâncare.
Ştii, când mă uit la voi doi, pur şi simplu nu înţeleg.
În afară că are mai mulţi bani ca Dumnezeu şi case pe Marte, Pământ, Io,...
...că primeşte suc de portocale tocmai de pe Pământ ca să-şi recapete tinereţea,...
...ce altceva are el şi eu nu am? De ce el, în locul meu?
- Michael. - E vorba de bani?
Nu!
- Îl iubeşti? - Da.
Da, îl iubesc. E un om bun.
Şi atunci, de ce m-ai avertizat, când am ajuns aici?
Sunt îngrijorată, atâta tot.
Nu ştiu tot ce se petrece...
...dar ştiu că se pune în primejdie, că încearcă prea mult.
Nu vreau să i se întâmple nimic rău.
Nici ţie.
Măcar eşti preocupată.
Ştii, când ai redevenit liberă, mi-ai fi putut spune.
Poate am fi putut readuce ce a fost între noi.
Niciodată n-am ştiut ce a fost între noi.
Când eram împreună, nu ştiam niciodată când o să te revăd...
...sau dacă o să te mai revăd.
Eu eram cea care trebuia să aibă grijă de relaţia noastră.
Eu eram cea care trebuia să sun.
Trebuia să-ţi reamintesc, atunci când venea Crăciunul...
...că, deşi nu însemna nimic pentru tine, însemna mult pentru mine.
Până când, în final, m-am trezit...
...şi am realizat că oamenii ca tine nu se căsătoresc cu alţi oameni.
Tu erai căsătorit cu munca.
24 de ore pe zi, iar ceilalţi nu erau decât un surplus de bagaje.
- Niciodată nu ţi-am spus aşa ceva. - Nu.
Dar, în trei ani,...
...niciodată nu mi-ai spus că mă iubeşti, până nu ţi-am spus eu prima.
Şi, din punctul meu de vedere, înseamnă acelaşi lucru nenorocit.
După ce Franz a plecat, eram distrusă.
Şi tu erai la 18 ani-lumină depărtare.
Lucram ca secretară ca să pun capăt întâlnirilor, când l-am cunoscut pe Bill.
Era drăguţ şi tandru.
Şi, cel mai important, era aici.
Dacă te-aş fi chemat...
...ai fi părăsit Babylon 5 şi te-ai fi întors pe Marte?
Ai fi făcut-o?
Nu ştiu.
Asta e problema, Michael.
Sunt prea bătrână pentru "Nu ştiu."
Ce ştiu e că Bill ţine la mine.
Nu, Lise. Lise!
Te rog, ascultă-mă.
Ascultă-mă, îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău...
Niciodată nu am vrut să te rănesc.
Te-am iubit.
Nu cred că am încetat niciodată.
Şi mie îmi pare rău.
Mănâncă-ţi cina. Se răceşte.
Domnule Edgars.
N-ar trebui să vă odihniţi? Aţi avut o zi lungă.
Mă gândeam să văd cum merg lucrurile.
Suntem într-o etapă critică. Nu ne putem permite nici o greşeală.
- Mi-aş dori să n-o faceţi. - E în regulă.
E un lucru teribil să mori singur, Wade.
Ne putem permite puţină compasiune omenească. Nu mă poate infecta.
- De cât timp n-a mai luat medicamente? - De cinci zile.
Simptomele apar mai repede ca înainte.
Ştiu. Ştiu că e dureros.
E o parte a procesului.
Nu pot decât să-ţi spun că o să se termine curând.
- Vreau să-l laşi în pace. - N-ar trebui să termine testele?
Ştim că funcţionează. Nu e nevoie să prelungim asta.
Lasă-l în pace. Lasă-i pe toţi în pace.
Este deja suficientă durere în Univers.
Să nu mai adăugam alta, până când n-o să trebuiască.
Oh, domnule Garibaldi. Scuze, nu te-am auzit când ai intrat.
N-am vrut să te deranjez. Pot să mă întorc...
Nu, nu, nu. E în regulă.
Te culci târziu.
M-am gândit la multe lucruri.
Şi unde te-au dus gândurile?
Păi, mi-ai spus să-ţi zic când voi decide de ce parte sunt.
M-am decis. Sunt pentru.
Sunt foarte mulţumit să aud asta.
Deci, care e restul?
Păi, ai zis că o să-mi spui restul, atunci când o să mă hotărăsc.
Să spui că te-ai hotărât nu e acelaşi lucru cu demonstrarea sincerităţii tale.
Mi-ai arătat o parte din ea mai devreme şi ţi-am întors favoarea.
Acum e iarăşi rândul tău.
Bine. Cum pot dovedi că sunt de partea ta definitiv?
Dă-mi-l pe Sheridan. Lasă-mă să îl predau Preşedintelui Clark.
Fă asta şi o să-ţi spun restul.
De ce atâta grabă?
Trebuie să-l facem pe Clark să creadă că e în siguranţă, ca să câştigăm timp.
Dacă i-l dăm pe Sheridan, va lăsa garda jos şi vom putea face ce intenţionăm.
O să ţi-l predau ţie. Nu lui Clark, va fi ucis...
Nu înainte să fie acuzat oficial.
Clark e un amator, nu un nebun.
Va dori să evite neajunsurile unor audieri.
Vom acţiona înainte să se întâmple ceva.
- Îmi ceri mult. - Ştiu.
De aceea te-am abordat pe tine de la început.
Îl cunoşti mai bine decât ceilalţi, şi ştii ce ameninţare reprezintă.
Trebuie să-l eliminăm din scenă.
Ştii asta la fel cum o ştiu şi eu. Şi acum e momentul.
Dacă eşti sincer, dovedeşte-o.
Dacă nu, nu mai avem de ce discuta.
Ajungi la Sheridan...
...prin tatăl său.
Nimeni nu ştie unde se află.
Oamenii lui Clark au întors Pământul cu susul în jos şi nu l-au găsit.
Ei nu pot. Dar eu pot.
Tatăl lui are o boală de sânge rară.
Trebuie să facă injecţii regulate cu Tenastacină.
Un medicament Centauri. Noi îl furnizăm spitalelor de acasă.
E foarte rar. Foarte scump.
Ceea ce îl face uşor de urmărit.
Oriunde s-ar duce va trebui să continue să-şi ia medicamentul.
Nu cred c-a avut suficient timp să-şi cumpere destul, înainte de a se ascunde.
Poate că are un prieten care-i scrie reţeta...
...dar nu va trece mult până când vom găsi o intrare falsă în înregistrările medicale.
Pui mâna pe el, pui mâna pe Sheridan.
Dar tot vom avea nevoie de cineva care să-i întindă capcana...
...şi să-l prindă.
Pot să fac asta.
- Eşti sigur? - Da.
Sunt sigur.
Mă voi întoarce în Dome 1 mâine, ca să încep să aranjez lucrurile.
Faci un lucru corect, Michael.
Sper să înţelegi asta.
Marte.
De trei ori până acum, locul ăsta aproape că m-a ucis.
Şi acum tocmai am terminat treaba.
Nu mai pot să simt nimic.
Nu mai ştiu de cine să îmi pese.
Cu excepţia Lisei.
Am distrus amândouă vieţile noastre. Acum încerc să mă revanşez.
Presupunând că vreunul din noi ne-am putea revanşa pentru ceea ce am făcut în trecut.
Probabil că nu putem.
Poate că trebuie să trăim cu asta, să ne resemnăm...
...şi să facem ce trebuie să facem. Niciodată ceea ce dorim să facem.
Dar trebuie făcut.
Sper ca el să înţeleagă asta, într-o bună zi.
Traducerea şi adaptarea: nenea_hartia@yahoo.com