Jurnal personal, Iunie 16, 2262.
Primul meu comandant mi-a spus odată :
"Când cineva te întreabă de ce ai acceptat o slujbă,
cel mai prost răspuns pe care-l poţi da e : "Pentru că un prieten m-a rugat."
Trebuia să-l fi ascultat.
Locul acesta e un exerciţiu lung de frustrare.
După ce am refuzat cererea telepaţilor care au venit aici ca să întemeieze o colonie,
Preşedintele Sheridan mi-a anulat decizia.
Acum s-au baricadat în Sectorul Maro.
Au sudat ieşirile şi au dezafectat lifturile şi tuburile de acces.
S-au îngropat atât de adânc încât o să ne ia o veşnicie să îi scoatem.
Dar nu putem aştepta atât. Şi nici ei.
S-ar putea să facă grevă foamei până când primesc lumea pe care au cerut-o
în schimbul păstrării confidenţialităţii secretelor tuturor.
Urăsc situaţiile de grevă a foamei. Sunt situaţii în care ambele părţi pierd.
Ar fi bine dacă Sheridan s-ar putea implica în situaţia asta.
El i-a lăsat să stea aici, poate va putea să-i convingă să iasă.
Dar e ocupat până peste cap cu ambasadori care sunt înnebuniţi de problema
forţelor necunoscute care le transformă liniile de aprovizionare în zone de război
şi au început să dea vina unii pe ceilalţi.
Nu le place că telepaţii le-au aflat majoritatea secretelor.
Deocamdată îi preocupă atacurile, care sunt o problemă financiară.
Şi asta pentru că îşi imaginează că toţi telepaţii sunt blocaţi în Sectorul Maro.
Şi pentru că ei cred că o să îi omorâm pe toţi atunci când o să-i scoatem de-acolo.
Cine ştie ?
Până să se termine toate astea, s-ar putea să aibă dreptate.
Ceea ce ei nu ştiu, pentru că nu le-am spus eu,
este că noi credem că unii dintre ei au ieşit de-acolo înainte să sigileze Zona Maro 12.
Ar putea fi oriunde pe staţie până acum,
variabile necunoscute în ecuaţia asta.
Londo şi G'Kar încă sunt pe Centauri Prime, pregătindu-se pentru ascensiunea lui Londo ca împărat
când va muri regentul, deci nu ne pot ajuta.
Mă întreb dacă ar avea nevoie de un căpitan de nave stelare bun.
Vorbesc puţină Centauri.
Sau poate nu.
Va trebui să găsesc o modalitate de a rezolva situaţia asta,
pentru că sunt aici şi sunt comandantul acestei staţii.
Şi de ce sunt aici ?
Pentru că, deşi am fost despărţiţi de mulţi ani şi multă viaţă,
Sheridan încă îmi e prieten. Şi mi-a cerut ajutorul.
Şi ştii ce ?
Ăsta încă mai e un răspuns prost pentru întrebare.
Sau poate sunt doar morocanoasă
pentru că nu cred că soluţia mea va plăcea cuiva.
Adevărul curat este că
nu cred că o să rezolvăm situaţia asta fără
o grămadă de morţi.
Poate foarte mulţi morţi.
Lochley către Turnul de Control.
Turnul de Control aici.
Am nevoie de un canal auriu securizat către Terra.
Mesaj către Sediul Central al Psi Corps din districtul Domului Terestru.
Destinaţia mesajului ?
- Bester, Psi Corps. - Aşteptaţi.
Doriţi să transmiteţi un mesaj preînregistat pe interfaţa canalului în caz că nu e disponibil ?
Da.
Da, spuneţi-i..
Spuneţi-i că l-a căutat cpt. Lochley şi mai spuneţi-i..
că avem nevoie de ajutorul lui.
Şi astfel începe.
- Există un gol în mintea ta. - Ce doreşti ?
Nimeni de aici nu e exact ceea ce pare.
Nimic nu mai e la fel.
Comandantul Sinclair a fost transferat.
De ce nu eliminaţi toată planeta-mamă Narn ?
Văd o mână măreaţă care se întinde dinspre ceruri.
Preşedintele Clark a semnat un decret declarând legea marţială.
Aceste ordine ne-au obligat să ne declarăm independenţa.
Dacă oamenii tăi nu se ridică de pe fundurile alea prinse in costume de protecţie să facă ceva..
- Tu eşti Alesul care a fost. - Dacă mergi pe Z'Ha'Dum, vei muri.
De ce eşti aici ? Ai ceva pentru care merită să trăieşti ?
Mă gândesc la frumosul meu oraş în flăcări.
Uriaşii pe terenul de joacă. Plecaţi naibii din Galaxia noastră !
Am venit aici ca să îl arestăm pe Preşedintele Clark.
Traducerea; anatem SINCRONIZARE MKV byWSL66
- Cum merge ? - Păi, până acum, bine.
Am o altă echipă care face acelaşi lucru în Brown 9 ca diversiune.
Cu puţin noroc, până să ştie că suntem aici, o să fim deja înăuntru.
Păi, cum ne ţin afară ?
Au patrule peste tot. Cred că simt unde suntem
şi aduc oţel pe care-l sudează pe cealaltă parte.
Dar asta cere mult timp, mai mult decât ar trebui să ia trecerea prin uşă.
Aşa e.
Deci de ce vă ia atât de mult să pătrundeţi ?
Păi, au şi alte metode de a ne încetini.
- Nu ! - Ce ? Ce e ?
E o bombă. E o bombă de cealaltă parte a uşii !
Ce ? De unde ştii ?
Pur şi simplu ştiu.
Nu e nici o bombă. Mai ştiţi ce v-am spus despre faptul că au alte metode de a ne încetini ?
Ascultă-mă. Ascultă-mă.
Nu există nici o bombă. Ei îţi bagă ideea asta în cap.
E o bombă pe partea cealaltă. Sunt convins !
- Şefule, ascultă-mă ! - În regulă.
Nu putem să-l ţinem la lucru cu o lampă de sudură cât timp e instabil.
E bine, e în regulă. Luaţi-l de-aici.
Trebuie să mă ascultaţi !
Stai, stai, stai. Câţi au mai păţit-o ?
Cam o duzină, poate mai mulţi.
Ne ia cam o jumătate de oră să aducem pe cineva aici.
Fiecare trece puţin prin baricadă, apoi o ia razna. Trebuie să aşteptăm până aduc pe altcineva.
Până să trecem prin zid,
ei pun deja 10cm de placaj de oţel şi trebuie s-o luăm de la capăt sau să plecăm
şi să sperăm că reuşim să spargem blocada altundeva până să ne găsească.
Dar un singur telepat ar trebui să fie în rază vizuală directă ca să poată face asta.
Corect.
Deci ar trebui să fie o grămadă de cealaltă parte a zidului ăstuia.
Există şi altă cale de acces ?
Păi, nimic sigur.
Adică ?
Păi,
există ţevi de întreţinere în toată zona, dar sunt fragile.
Prea subţiri pentru un bărbat îmbrăcat în vestă antiglonţ şi înarmat. Căpitane..
după cum spuneam,
chiar dacă ar suporta greutatea,
o singură persoană se poate târî pe-acolo la orice moment dat.
Şi ar fi complet vulnerabilă şi expusă.
- Nimeni nu te poate ajuta dacă dai de probleme. - Găseşte-mi una.
Căpitane.
- O să merg eu. - Nu sunt de-acord.
Obiecţie notată, Dl. Allan.
Găseşte-mi o cale de acces şi o să-mi găsesc singură ieşirea.
- A fost şi ea aici de data asta ? - A fost.
- A primit mesajul ? - Nu ştiu.
Am făcut tot ce-am putut numai ca să-l trimitem. Atât de mult metal în cale.
O să vedem.
Nu înţeleg.
Rapoartele astea.
Pe timp de pace, reducem cheltuielile pentru nave şi armament cu 25%
şi investim banii în economia domestică :
Manufactură, cercetare şi dezvoltare.
Bine gândit. Înţelept. Cine v-a dat ideea ?
În momentul de faţă, chiar dacă nu suntem în război cu nimeni,
producţia de materiale de război a crescut cu 15 procente.
De ce ?
Acum că toată lumea e de aceeaşi parte baricadei,
poate că plănuiţi să vă invadaţi pe voi înşivă, nu pe alţii.
Găsesc ideea asta extrem de atrăgătoare.
După ce terminaţi să vă omorâţi între voi, putem ara pe sub toate clădirile
şi planta rânduri de flori care să formeze cuvintele "prea enervanţi ca să trăiască"
cu litere destul de mari cât să fie vizibile din spaţiu.
Vrei nişte spoo ? E proaspăt.
Ţine chestia aia departe de mine.
Spoo trebuie să stea la îmbătrânire. Ia mult timp să i se cultive aroma.
A mânca spoo proaspăt e o insultă pentru un Centauri. Nici nu-mi pot imagina de unde ai făcut rost de el.
L-am văzut pe o tavă îndreptându-se spre aripa sudică a palatului.
- M-am gândit că n-o să se supere nimeni dacă-l iau. - Aveai dreptate,
numai Narnii îl pot digera proaspăt.
Păi, dacă e adevărat, eu fiind singurul Narn din palat, încotro se îndrepta ?
Mollari..
unde mergea spoo ăsta ?
De unde să ştiu ? Ţi se pare că arăt a bucătar ?
Ce e în aripa sudică a palatului ?
Păi,
grădinile memoriale, apartamentele vechi.
Cele mai multe sunt închise, de ani de zile, dar..
Şi celulele subterane.
Du-mă acolo.
- E târziu. - Acum.
Alo ?
E cineva acolo ?
Na'Toth ?
Ce cauţi aici ?
- Te-au prins şi pe tine ? - "Să mă prindă" ? Nu.
Nu, războiul s-a terminat, Na'Toth.
Am câştigat ?
Narn e liber, Na'Toth.
Acum suntem un popor între egali.
Cum ai ajuns aici ? Am crezut că ai murit.
Cu toţii am crezut că ai murit în primul val de atacuri asupra Narn.
Aproape.
N-am primit nici un avertisment.
N-am văzut nimic,
n-am auzit nimic,
până când a apărut o a doua stea pe cer.
Apoi cerul a explodat.
Cinci milioane de Narni morţi în primele minute ale atacului.
Nu există cuvinte ca să pot descrie, G'Kar.
Era ca şi cum universul s-a întors spre noi
şi ne-a spus, "Muriţi."
Muriţi.
M-am trezit
printre ruinele capitalei.
Cu piciorul unui Centauri în gât.
Am încercat să-l muşc.
Ăsta e ultimul lucru pe care mi-l amintesc
înainte de a mă trezi pe nava care venea aici.
Ne voiau ca trofee ale victoriei lor,
ca muncitori sclavi
şi ca distracţie.
M-au băgat aici pentru că nu eram destul de distractivă.
Dar asta a fost
acum mai mult de doi ani.
A fost asistenta mea, Mollari..
şi prietena mea. Ai cunoscut-o.
Ai vorbit cu ea.
De ce e încă aici ?
N-am idee.
- Probabil c-au uitat-o aici. - Uitat !
Aţi pus-o în celula asta,
aţi prins-o în lanţuri de perete,
apoi pur şi simplu aţi uitat că e aici ?
Eu n-am făcut nimic, G'Kar ! N-am ştiut că e aici.
Trebuie să fi fost pe Babylon 5 când a fost adusă aici.
Atunci de ce e încă aici ?
Războiul s-a terminat. De ce e încă aici ?
Probabil pentru că împăratul a dat ordinul.
După acea, mă-ndoiesc că s-a mai gândit mult la ea şi a uitat să anuleze ordinul.
Asemenea lucruri se mai întâmplă într-o monarhie.
Când încă eram proaspăt sosit la palatul regal, am privit afară pe geam
şi am văzut un gardian care stătea în mijlocul grădinii,
fără să aibă ceva de apărat, de păzit, vreo uşă sau altceva.
Nu mi-am putut da seama ce anume păzea,
aşa că am întrebat în stânga şi-n dreapta. Nimeni nu ştia,
nici măcar împăratul.
Într-un târziu, au căutat prin documentele vechi şi au descoperit că,
cu 200 de ani înainte,
pe măsură ce iarna se apropia de sfârşit,
fiica împăratului a văzut prima floare răsărind de sub zăpadă.
Ca să fie sigură că nu o va călca nimeni,
a însărcinat un gardian cu paza florii zi şi noapte.
După aceea, nu s-a mai gândit la floare şi de aceea nu a anulat ordinul niciodată.
Ca urmare,
în fiecare zi timp de 200 de ani,
un gardian a stat în locul acela,
la mult timp după ce floarea dispăruse.
La mult timp după ce motivul fusese uitat.
După ce prinţesa murise şi ea de mult.
După cum am mai spus, G'Kar..
asemenea lucruri se mai întâmplă.
Pur şi simplu se mai întâmplă.
A fost o greşeală.
Şi acum vom corecta această greşeală.
Ordonă eliberarea ei de îndată.
- Nu, nu pot face asta. - Nu-mi spune că nu poţi să faci asta.
- Eşti Primul Ministru. - Primul Ministru nu poate da un ordin
care să anuleze un ordin al împăratului. S-ar considera ca fiind trădare, pedeapsa fiind moartea.
Numai regentul poate să facă asta.
Şi mă îndoiesc că ne putem baza pe susţinerea lui.
- Mai târziu, când voi deveni împărat.. - Prea târziu.
Ar putea muri până atunci.
Atunci nu am ce face.
Există ceva ce poţi face. Vei afla ce şi o vei face.
Într-un fel sau altul, vom pleca de-aici cu Na'Toth,
sau, pe G'Quan, jur
că voi avea grijă să văd palatul acesta ars din temelii şi pe tine arzând cu el !
Am primit mesajul de la tine.
- Ăsta e ? - Da. Te va duce în Maro 12.
Dacă nu cumva au sigilat capătul celălalt deja.
E destul de strâmt tunelul. Deci dacă e sigilat,
n-o să te poţi întoarce. Va trebui să te târăşti afară cu spatele.
În regulă. Pornesc.
Lasă-mi o oră.
Dacă nu mă întorc până atunci, sigilaţi capătul ăsta
şi continuaţi să încercaţi să pătrundeţi pe altundeva.
Am trimis după ajutoare, dar nu vor ajunge decât peste o zi sau două.
Ai o lanternă ? Mersi.
Toate informaţiile necesare sunt pe biroul meu, în caz că ceva merge prost.
Căpitane.
Cred că ar trebui.
Sunt mult mai mulţi ca mine.
Dacă vor să-mi fac rău, ăsta n-o să fie de mare ajutor.
În regulă.
Ne vedem când ne-om vedea.
Unde s-a dus ?
Drept în jos pe canal, drept în mijlocul lor.
Zack tocmai m-a anunţat.
Trebuie să recunoşti, are tupeu.
E nebună. Era nebună şi când am cunoscut-o acum aproape 20 de ani
şi e la fel de nebună şi acum.
- Tu ai angajat-o. - Nu-mi aminti.
Ştii, chestia e
că tipii ăştia nu sunt problema.
Adică, dacă ar ieşi de-acolo, i-am aresta şi închide într-o celulă.
Dar sunt deja într-o celulă. Doar că şi-au făcut-o singuri.
Mai devreme sau mai târziu, va trebui să se predea sau vor muri de foame.
Putem să-i prindem atunci. Din punctul meu de vedere,
ei nu sunt o problemă.
Eu îmi fac griji din cauza celor care au ieşit de-acolo.
- Crezi că ar putea recurge la sabotaj ? - E posibil.
Bine, bine, o să vorbesc cu ea când şi dacă se întoarce.
- Altceva ? - Da, mai e un lucru.
O patrulă Drazi a găsit asta în zona unde a avut loc unul dintre cele mai recente atacuri asupra liniilor lor de aprovizionare.
E metal Brakiri. Arată ca şi cum ar fi fost smuls de o explozie într-o luptă.
Brakiri ?
Nu sunt genul care să atace alte rase fără provocare.
Există vreo două duzini de Drazi care n-ar fi de acord cu evaluarea asta.
Drazi intenţionează să prezinte asta la întâlnirea Consiliului de mâine dimineaţă.
Ca un gest de bunăvoinţă, au vrut să ştii înainte.
Ar trebui să întăreşti securitatea.
Presimt ca o să avem probleme când se va afla despre asta.
Nici nu-mi făceam iluzii.
Nu înţeleg, Michael.
Chiar nu înţeleg.
Adică, după o vreme,
ai crede că lucrurile o să meargă mai uşor.
Dar în ultima vreme,
am impresia că totul se destramă. Totul se erodează la margini.
Adică, în loc ca toţi să încerce să ţină alianţa asta,
am impresia că se agaţă de orice fir şi trag într-o sută de direcţii diferite.
Chiar vrei un răspuns la problema asta ?
Ai unul ?
Da.
De ce oare ne împărţim istoria în funcţie de războaie, nu de anii de pace ?
Războiul de O Sută de Ani,
războiul din 1812, primele trei războaie mondiale,
războiul Dilgar, războiul Stelei Strălucitoare,
războiul Minbari, războiul Umbrelor. De ce după războaie şi nu după pace ?
Pentru că războiul e palpitant.
Şi pentru ca pe undeva oamenilor le place să vadă ceva măreţ destrămându-se
şi făcând implozie.
Şi în momentul de faţă, John, noi suntem acel ceva.
Duceţi-mă la el.
Bună ziua, d-na căpitan.
Regret că a trebuit să ne întâlnim sub asemenea circumstanţe.
Păi, suntem doi care regretăm. Bună, Lyta.
- Căpitane, mă bucur că ai sosit. - Am simţit că o să fiu în siguranţă.
Bineînţeles, puteam să mă înşel, dar merita riscul.
Nu ştiu cât de mult aţi urmărit ştirile de-afară..
Auzim foarte puţine.
Păi, aţi păşit în mijlocul unei furtuni.
Cineva tot atacă liniile de aprovizionare ale lumilor din Alianţa,
iar ei caută pe cineva pe care să-şi verse nervii.
Când aţi ameninţat să le dezvăluiţi secretele, aţi "beneficiat" din plin de paranoia lor.
Orice şansă pe care aţi fi avut-o de a primi o lume pentru neamul vostru
e cam spulberată.
Din punctul meu de vedere, asta face reduta aceasta inutilă.
Cu tot respectul, căpitane, asta nu e decizia ta.
Ascultă-mă. Dacă ţii la oamenii tăi,
trebuie să ieşi - şi să ieşi acum.
Dacă trebuie să venim după voi, cineva va fi rănit sau ucis.
Aş prefera să evit asta pe cat posibil.
Şi eu la fel. Dar nu plecăm.
Atunci măcar ajutaţi-ne să identificăm oamenii voştri care au rămas afară.
Asta îi va ajuta pe ambasadori să se mai liniştească.
Nu îi trădăm pe cei de-un neam cu noi.
Vom sta aici cât timp e nevoie ca să transmitem mesajul pe care-l avem de transmis.
Am fost creaţi ca să fim de ajutor Normalilor.
Acum că Războiul Umbrelor s-a încheiat, merităm compensaţii.
- O casă. - Nu se va întâmpla.
O să vă omoare înainte.
Atunci vom muri.
Poate că tu eşti dispus să mori,
dar voi ceilalţi.. ?
Oricine vrea să vină cu mine e liber s-o facă.
O să vă scot de-aici şi o să vă ajut cum pot.
Asta s-ar putea să fie ultima voastră şansă.
Nu poţi spune nimic care să-i determine să plece.
Atunci de ce m-ai lăsat să vin aici ? De ce ai fost de acord să ne întâlnim ?
Ca să îmi iau rămas-bun.
Deşi nu ţi-ai dat prea mult osteneala ca să fii bună cu noi,
ai acţionat corect. Şi asta merită recunoaştere.
Mai ales că am senzaţia că este ultima dată când ne vom mai vedea.
Deci.
- Ai reuşit să comunici cu Narn ? - Da.
Pot avea o navă pregătită să se întâlnească cu noi la jumătatea drumului spre Babylon 5,
ca apoi s-o ducă acasă.
Problemă rămâne totuşi cu scosul lui Na'Toth din palat şi drumul până la navă.
Trebuie să facem asta fără să omorâm vreun gardian,
fără să declanşăm vreo alarmă şi fără ca cineva să observe că a dispărut.
Pentru următorul meu truc magic, voi zbura prin cameră prin propriile forţe.
Da ?
- Dl. Prim Ministru ? - Da ?
Mi s-a spus să vă anunţ că următorul crucişător cu direcţia Babylon 5 va pleca în noaptea aceasta.
Da, în regulă. Mulţumesc.
Ia aşteaptă puţin.
Închide uşa.
Ia să te văd.
Întoarce-te.
Da, da, foarte frumos.
Cred că s-ar putea să fii exact ceea ce am nevoie.
- Ai vrea să-ţi dai jos hainele, te rog ? - Mollari !
Păi, nu neapărat acum şi în mod sigur nu în faţa..
Magnetism animal, ce pot să spun ?
Ce aţi vrea să faceţi acum,
dl. Prim Ministru ?
Să-ţi împrumut hainele pentru o vreme.
Desigur. Împăratul Cartagia juca şi el jocul ăsta cu mine,
dar nu avem aceleaşi dimensiuni, dle. Prim Ministru.
Oh, o să mă descurc.
După cum ştiţi, au avut loc noi atacuri asupra lumilor membre.
Am organizat această întrunire închisă
pentru că ambasadorul Drazi a dorit să vă vorbească despre atacuri. Dle. Ambasador ?
Această bucată de metal a fost găsită în locul
unde s-a petrecut unul dintre cele mai recente atacuri asupra navelor noastre.
Oamenii noştri de ştiinţă au analizat-o şi au descoperit că este de origine Brakiri.
Ce ? Calomnie !
Credem că Brakiri au folosit telepaţii care ne-au spionat pe toţi
ca să obţină informaţii despre liniile noastre de aprovizionare şi despre sistemele noastre defensive.
Suntem de părere că lucrează cu noi numai pentru a fură de la noi.
- Minciuni ! - Păi, Brakiri trăiesc în haite.
Toată lumea ştie asta. Voi nu inventaţi nimic. Doar luaţi de la alţii.
Astăzi am trimis nave la graniţa spaţiului Brakiri.
Pentru fiecare navă de-a noastră care este interceptată şi distrusă,
vom distruge una dintre navele lor.
- Atunci ne declaraţi război. - Ne apărăm !
Înainte să răspundeţi, dl. ambasador,
cred că şi ambasadorul Gaim dorea să se adreseze Consiliului.
Şi noi am găsit bucăţi dintr-o navă atacatoare printre rămăşiţele navelor noastre.
Şi noi am analizat-o.
- Şi era de origine Brakiri ? - Nu, era făcută de Drazi.
Deci încercaţi să daţi vina pe noi.
Încercaţi să-i faceţi pe alţii să ne atace ca să creaţi o diversiune,
pentru a ascunde faptul că voi aţi fost responsabili de la bun început !
Nu ! E o păcăleală.
Exact asta şi este, o păcăleală.
Voi găsiţi bucăţi din navele lor, ei dintr-ale voastre.
Cineva vă atacă pe toţi
şi lasă în urmă materiale care, speră ei, îi vor implica pe alţii.
Cineva încearcă să dezbine Alianţă,
să semene neîncredere, să vă facă să vă luptaţi unii cu ceilalţi.
L-am pus de dl. Garibaldi să-mi aducă un studiu complet asupra acelor bucăţi de metal.
Nu provin dintr-o explozie a vreunei nave.
Au fost tăiate.
Marginile sunt prea fine.
Le-au pus acolo unde ştiau că le veţi găsi,
sperând să aveţi exact reacţia asta.
- Dar cine ar face aşa ceva ? - Nu ştiu.
Ce ştiu e că a da vina unii pe ceilalţi e cel mai prost lucru pe care l-am putea face în momentul de faţă.
Împreună putem rezolva problema. Dar dacă începem să ne luptăm unii cu ceilalţi,
nu or mai rămâne destule piese ca să o putem rezolva.
Vă cerem să ne mai acordaţi încă puţin timp.
Strângem cât de multe informaţii putem, cât de repede putem.
Dar tot durează ceva timp.
Orice navă intră în spaţiu Drazi fără o autorizaţie corespunzătoare
nu va supravieţui.
Da, bine, încă e aici.
Am noi ordine pentru tine
şi trebuie urmate cu exactitate.
Mai există celule ocupate în aripa asta ?
- Nu, Excelenţă, doar asta. - Bine.
Vei lăsa celula asta şi nu te vei mai întoarce vreodată.
- Şi nu vei mai lăsa pe nimeni să vină aici. - Şi apa şi mâncarea pentru ea ?
Nu va avea nevoie de nici una. M-am făcut înţeles ?
Atunci aşteaptă trei zile. Zideşte culoarul,
ca nimeni să nu afle ce s-a ales de ea.
Ai înţeles ?
O să-mi respecţi instrucţiunile în totalitate, fără variaţii ?
- Da, Excelenţă. - Bine.
Pleacă acum.
- Ai venit să mă omori, Mollari ? - Nu.
Păcat.
Pentru că eu te voi omorî cu prima ocazie.
Da, dar cred că trebuie să stai la coadă pentru onoarea asta.
- Bine, G'Kar. Ai fost văzut ? - Nu cred.
Ajută-mă, nu avem mult timp la dispoziţie.
Şeful de tură Robinson aici, andocaţi în docul 7.
- Căpitane. - Bester.
Mă bucur să te revăd.
V-am spus că o să vă aducă probleme. N-aţi vrut să mă ascultaţi.
E în regulă, m-am obişnuit cu asta.
Sunt aici acum.
Totul va fi bine.
G'Kar, trebuie să ne grăbim ! Nava pleacă în mai puţin de o oră.
Deci ?
Va trebui să fie de-ajuns.
Poate să meargă ?
- Spaţioportul destul de departe. - Are o voinţă puternică, dacă nu şi un fizic puternic.
Poate să meargă până în celălalt capăt al planetei dacă e nevoie.
Până la spaţioport e de ajuns.
Haideţi.
- Cum evităm să fim remarcaţi ? - Nu evităm nimic.
Vom face tot posibilul să fim remarcaţi.
- Şi astfel vom deveni invizibili. - Nu înţeleg.
Cei de la Curtea Regală au fost educaţi să nu vadă cea ce nu este potrivit.
Acum, trebuie să ne grăbim.
Uite, asta va fi de ajutor.
- Nu-mi vine să cred că fac asta. - Nici mie.
În regulă, haide.
Diamante !
Câte diamante vrei, draga mea.
Oh, lucrurile pe care ţi le voi arăta ! Lucrurile pe care ni le vom face unul altuia !
Lumea e a noastră. Da, lumea e a noastră, draga mea.
Tu ! Tu, nu eşti de-acord că lumea e a noastră ?
O, da, Da, draga mea.
Şi când vom fi singuri.. O, nu, nu-ţi întoarce chipul.
Va fi minunat, un paradis al pasiunii ! Doar noi doi.
O, Mare Creator, mă voi bucura când voi fi pe Babylon 5, unde măcar va fi linişte.
Da, ziua se va transforma în noapte şi noaptea în zi,
iar setea noastră de pasiune tot nu se va stinge.
- Thomas, e aici. - Cine ?
Bester. Unul dintre noi l-a văzut trecând prin vamă.
Dacă el e aici, trupele de vânătoare nu pot fi departe.
Şi de data asta căpitanul nu ne va mai ajuta.
Ce să facem ? Nu-i putem lăsa să-l prindă pe Byron.
Şi nu putem să ne lăsăm prinşi de Psi Corps. Nu mă voi întoarce acolo, prefer să mor.
Mai avem o variantă.
Putem să luptăm.
- Dar Byron a spus.. - Byron e prins în capcană.
Nu se poate ajuta nici pe sine însuşi. Trebuie să ne descurcăm singuri,
pentru binele nostru şi al lui. Am putea fi singura lui şansă
şi singura speranţă a neamului nostru.
Ştiu unde să găsim arme. Haideţi.
Să înţeleg că ăsta e locul.
Am mai văzut şmecheria asta şi în alte dăţi.
Pot să vă ţină oamenii departe pentru zile sau săptămâni întregi.
Sau chiar mai mult.
Mie-mi convine.
Le tot spun că e o bombă acolo, dar nu vor să mă asculte.
- Nu există nici o bombă. - Dar când am..
Nu există..
nici o..
bombă.
Acum,
continuă. O să vin cu tine.
Pune-ţi mâna pe zid.
Îi blochez. Poţi lucra din nou. Eşti în siguranţă.
Du-ne la depozitul de arme sau mori.
Combinaţia.
- Care e codul ? - Nu.
Da.
12.
16.
- 42. - Nu !
19.
37.
Şi..
2.
Şi o amprentă pentru acces.
Cred că se poate aranja.
Presupun, căpitane, că de data asta o să mă laşi să iau telepaţii fugari în custodie.
Dacă poţi să-i scoţi în siguranţă, sunt ai tăi.
Voi face tot ce pot ca să nu-i rănesc.
Uiţi că noi suntem mai mult asemănători decât diferiţi.
Suntem toţi telepaţi, avem acelaşi destin.
Jos ! Atenţie !
- Treci jos ! - Zack !
În spatele tău ! În spate !
Hai !
Acolo sus !
Să mergem, haide !
Încă respiră. Infirmeria, aici Securitatea.
Avem nevoie de o echipă în Maro 9, urgent.
Ăsta e mort.
Şi el.
Bester ?
Sunt bine. Un pic deprimat din cauza ratei inflaţiei
şi pentru că fustele devin mai lungi din nou,
dar în rest.. - Taci !
Ce naiba ai ?
Avem doi oameni morţi aici.
Doi dintre oamenii TĂI.
Nu sunt de-un neam cu mine.
Oamenii mei sunt acolo.
Şi alţi câţiva tocmai au încercat să mă omoare. Dar până la urmă..
ce familie nu-şi are problemele ?
Eu o să mă ocup de ei
şi o să te la pe tine să te ocupi de ai tăi.
- Byron, ei.. - Ştiu. Ştiu. A început.
- Nu voiam să se întâmple asta, Lyta. - Ştiu.
Ucid în numele meu. Trebuie să-i împiedic.
Nu poţi face nimic.
Ba da.
Ba da, pot.
Bine. Mulţumesc.
Vă mulţumesc că aţi venit.
Ne-am gândit să ne continuăm discuţia în intimitate.
- Nu mai este nimic de discutat. - Păi, noi credem că ar mai fi ceva.
Uitaţi-vă la monitor, vă rog.
Recunoaşteţi astea, dle. ambasador ?
Da. Acelea sunt navele pe care le-am trimis la graniţa noastră ca să îi supravegheze pe Brakiri.
Şi ca să atace dacă liniile noastre de aprovizionare sunt atacate din nou.
Da.
Acelea sunt navele noastre, dle. ambasador.
Navele noastre care urmăresc navele voastre care urmăresc navele lor.
Dacă îi atacaţi, navele noastre vă vor ataca pe voi.
Acelaşi lucru este valabil şi pentru Gaim şi Brakiri.
Din ce motiv ? Este o încălcare a drepturilor noastre.
Nu, nu este.
Citiţi Constituţia. Din momentul din care v-aţi alăturat Alianţei,
aţi fost de acord ca Alianţa
să aibă jurisdicţie în conflictele dintre membri.
O rasă care este membru nu poate ataca o altă rasă membru fără să părăsească Alianţa
sau să sufere un răspuns armat.
Refuzăm să lăsăm dispute de graniţă şi lupte minore să dezbine.
Ce propuneţi ?
Doar să ne mai daţi puţin timp.
Există multe speculaţii, dar nici urmă de dovezi concrete
care să dovedească că cineva din Alianţă e responsabil pentru aceste atacuri.
Nu voi autoriza nici o acţiune armată a vreunei lumi membru
fără dovezi clare şi irefutabile.
Dacă sunteţi de-acord să aşteptaţi dovezi, vom aştepta cu voi.
Şi odată ce adevărul va ieşi la iveală, vom susţine orice decizie veţi lua,
ca parte a unui răspuns oficial din partea Alianţei.
Acţionaţi singuri şi veţi fi singuri.
Şi va trebui să suportaţi consecinţele.
Nu pentru aşa ceva s-a alăturat poporul meu acestei alianţe, Sheridan.
Nu, sunt convins că nu.
Dar pe de altă parte, noi vă cam salvăm în momentul de faţă.
Măcar pentru o vreme.
- Deci, dle. ambasador ? - Vom aştepta o vreme.
Dar nu vom uita asta.
Aţi ameninţat să folosiţi forţa împotriva noastră,
când tot ce doream noi era să ne protejăm.
Orice cădere mare începe cu o singură greşeală.
Aţa a fost greşeala voastră.
Crezi că va fi bine ?
Aşa cred.
Dar spiritului său îi va lua mai mult să se vindece decât trupului.
Am suportat chinurile celulelor voastre.
Va fi un drum lung înapoi spre lumină.
Poate.
Să-ţi spun ceva adevărat, G'Kar.
Scoaterea ei de acolo, pericolul..
A fost..
extrem de palpitant.
Şi de asemenea mi s-a făcut cam foame.
Cred că o să merg să mănânc ceva. Şi tu ?
Nu mi-e foame.
Rămas-bun, Na'Toth.
Mă bucur că aţi sosit.
Acum, hai la treabă.
Jurnal Personal, Iunie 18, 2262.
Nu cred că am avut parte de vreo noapte de somn liniştit de când am ajuns aici.
Noaptea asta nu face excepţie.
Dar trebuie să dorm. Noaptea aceasta e calmul dinaintea furtunii
şi s-ar putea să nu mai prin ocazia de a mă odihni pentru ceva vreme.
Mâine vine furtuna.
Mâine încep omorurile.
Şi, Dumnezeu să m-ajute, nu-mi vine nimic în minte ca să împiedic asta.
Traducerea; anatem SINCRONIZARE MKV byWSL66