Al, iată-te.
Îmi pare rău. Am avut o problemă cu un fugar în New Orleans.
Biroul local nu s-a putut descurca, a trebuit să intervin. Acum e rezolvată.
Bun. Al, vreau să ţi-i prezint pe Lauren Ashley şi Chen Hikaru.
Tocmai au fost numiţi investigatori interni de Nivelul 12.
El este Al Bester, cel despre care v-am povestit.
Sunt onorat. Vă urmăresc de ani buni.
Deci tu eşti cel care se uită pe furiş pe fereastra mea în fiecare noapte.
Nu, nu, am vrut să spun că vă urmăresc activitatea. Nu mă refeream la...
Glumeam, Chen.
E doar puţin nervos. Amândoi suntem.
Acolo de unde venim noi, sunteţi un fel de erou.
În plus, nu întâlnim prea des un poliţist Psi cu simţul umorului.
Rapoartele despre faptul că am fi depresivi sunt foarte exagerate.
Lauren şi Chen sunt doi dintre cei mai buni recruţi ai noştri de nivelul P-12.
Şi-au terminat pregătirea în timp record. Sunt pasionaţi şi vor să se apuce de treabă.
M-am gândit să ţi se alăture, pentru o vreme.
Poţi să le arăţi cum merge treaba,
să îi familiarizezi cu operaţiunea şi apoi să le dai drumul pe teren.
Aş fi bucuros s-o fac. Deci, de unde vreţi să începem ?
De oriunde. Sunt fericită că mă aflu aici.
Îmi place atitudinea ta.
Oh, acum câteva ore am terminat raportul despre situaţia de pe Babylon 5.
- O să-l primeşti până după-amiază. - Minunat. Mulţumesc, Al.
Noroc.
Dacă e în regulă, adică dacă nu e secret, aş dori să văd o copie a analizei tale.
De ceva timp am urmărit situaţia de pe Babylon 5, pe cât am putut.
Au devenit cu adevărat un loc neprietenos pentru noi, nu-i aşa ?
De aceea nu vezi mulţi dintre noi pe acolo. Pur şi simplu nu are rost.
Exceptînd atunci când e o urgenţă.
Dar credeam că Babylon 5 este principala ta însărcinare zilele astea.
Nu e, dar sunt sigur că ei aşa cred.
Au tendinţa să-şi considere staţia ca fiind centrul Universului.
Un doctor nou e de gardă la azilul de nebuni.
Intră în vorbă cu un om. "Cine eşti tu ?", îl întreabă.
Pacientul răspunde: "Eu, domnule, sunt Napoleon".
"De unde ştii că eşti Napoleon ?", îl întreabă doctorul.
"Dumnezeu mi-a spus." Şi, din patul alăturat, vine răspunsul: "Ba nu i-am spus".
Întotdeauna e cineva sau ceva
care încearcă să fie cel mai important lucru din lume.
Nu, oricât de mult le-ar ofensa simţul perspectivei,
nu toate lucrurile se învârt în jurul Babylon 5.
Cine te crezi ? Nu poţi... Nu poţi să mă reţii.
Nu poţi să te ascunzi prea mult de mine. Ţi-am spus că a fost mintea mea.
Ai auzit ? Ai auzit tot ce ţi-am zis ?
Nu asculţi. Nu mă auzi, totuşi îmi spui acelaşi lucru...
Mintea mea. Mintea mea. Mintea mea, nu a ta, Freud.
Mintea mea.
Mintea mea,
nu a ta.
Traducerea; nenea_hartia SINCRONIZARE MKV byWSL66
Şi aşa a început.
- E un gol în mintea ta. - Ce doreşti ?
Nimeni de aici nu e exact ce pare.
Nimic nu mai e la fel.
Comandantul Sinclair a fost transferat.
De ce să nu elimini întreaga lume Narn ?
Am văzut o mână uriaşă întinzându-se dintre stele.
Cine eşti ?
Preşedintele Clark a semnat un decret prin care instituie legea marţială.
Aceste ordine ne-au obligat să ne declarăm independenţa.
Dacă poporul tău nu-şi mişcă fundurile din costumele de protecţie să facă ceva...
- Tu eşti Cel Dintâi care a fost. - Dacă mergi pe Z'Ha'Dum, vei muri.
De ce eşti aici ? Mai ai ceva de valoare pentru care merită să trăieşti ?
Mă gândesc la oraşul meu frumos în flăcări.
Giganţi pe terenul de joc. Plecaţi din galaxia noastră !
Am venit aici să îl arestăm pe Preşedintele Clark.
SEZONUL 5 - EPISODUL 13: "PSI CORPS E MAMA, PSI CORPS E TATĂL"
Eşti sigur că ar trebui să fim aici ?
Un poliţist Psi învaţă să ignore lucrurile care-l distrag şi să se concentreze pe scop.
Ai putea să aduci o orchestră de alămuri aici şi ei nici nu şi-ar da seama.
- Ce anume fac ? - Exerciţii de scanare şi numărătoare.
Unul încearcă să-l scaneze pe altul, care blochează. Îşi opreşte adversarul
pentru cel puţin 5 minute. Apoi schimbă locurile.
Cu timpul, creştem durata minimă: 10 minute, 15...
Un agent de teren trebuie să fie capabil să-şi blocheze adversarul măcar o oră.
- De ce o oră ? - Doar dacă n-a trecut printr-un antrenament
ca acesta, nu există nici un telepat în viaţă
care să poată să menţină o scanare profundă mai mult de 40, 45 de minute.
Le pleznesc arterele, fac infarcturi, leşină.
- Îi deranjează dacă ne uităm şi noi ? - Nu, deloc. Daţi-i drumul.
E teribil.
- Cum pot să reziste ? - Prin expuneri constante şi repetate.
Ajungi să te obişnuieşti.
Despre asta e vorba la Nivelul 12 de investigaţii.
Să fii de gradul P-12 nu e destul.
Doar un anumit tip de persoană poate să devină poliţist Psi.
Treaba voastră e să-i prindeţi pe telepaţii fugari, care vor face orice să nu fie prinşi.
Dacă pot să vă rănească sau să vă ucidă, o vor face.
Dacă pot să vă "prăjească" sinapsele şi să vă transforme în legume, o vor face.
- Aşa că trebuie să fim fără milă. - Doar ca ultimă soluţie.
Ţineţi minte, ei sunt din familie.
Trebuie să ţineţi la oamenii pe care îi salvaţi,
ca să treceţi prin ceea ce tocmai am văzut.
După ce-şi termină pregătirea, vor putea să limiteze răul
pe care un telepat fugar îl poate cauza, atât mental, cât şi fizic.
Ne asigurăm că sunt în condiţia cea mai bună,
încât să poată să iasă pe teren cât mai bine protejaţi posibil.
Mandatul nostru e să-i aducem înapoi în viaţă şi întregi,
ca să ajutăm la readucerea lor pe calea cea bună.
- Nu că ei ar aprecia asta. - Aici greşeşti.
Luaţi loc.
Cred că asta o să vi se pară foarte interesant.
Începe programul.
Salut. Numele meu este Gordon.
Poate nu credeţi, când mă vedeţi, dar acum şase luni eram un "ecou".
Eram înfometat, obosit, speriat,
şi arătam cam aşa:
Groaznic, nu ? Dar asta ţi se întâmplă când eşti fugar.
Abia mai puteam sta pe picioare când m-au găsit Psi Corps
şi m-au adus acasă.
Ştiaţi că 42,5% din telepaţii
care părăsesc Psi Corps se sinucid în primele nouă luni ?
E adevărat. Fără sprijinul altor telepaţi,
aruncaţi în mijlocul oamenilor normali,... - Termină programul.
- Dar tocmai începea să fie interesant. - Putem să urmărim mai târziu.
A apărut o problemă.
- Nu avem nici o informaţie încă. - Da, domnule.
Ia loc aici.
Cine l-a găsit ?
Ar fi trebuit să ia cina împreună, înainte să meargă la un concert în seara asta.
- Cauza morţii ? - Lovituri cauzatoare de moarte.
Încă nu ştim ce a folosit. Îmi pare rău, Al.
Ştiu că a fost studentul tău.
Am închis campusul, însă cred că a ajuns deja departe.
- Eşti sigur că a fost colegul de cameră ? - Prietenii spun că se purta ciudat
în ultimul timp, însă nu prea s-au gândit la asta. Câteodată recruţii se poartă aşa.
În general le trece.
Însă acum ceva nu a mers bine.
Te însărcinez cu acest caz, Al.
Găseşte-l, adu-l înapoi.
- De ce eu ? - E un P-10 şi asta îl face periculos.
Şi pentru că victima îţi era apropiată.
M-am gândit că vrei să vezi că se face dreptate.
O să-l găsesc.
Ştiu că acum nu simţi asta,
însă totul va fi bine.
O să fac totul să fie bine.
Vreţi, vă rog, să vă întoarceţi cu toţii în camerele voastre ?
- Mă gândeam că eşti la concert. - Am fost.
Nu am putut să mă concentrez la muzică.
Te rog, intră.
Ia loc.
N-am mai văzut niciodată un cadavru.
Nu atât de aproape
şi nu unul dintre noi.
Ajungi să te obişnuieşti ?
Când e vorba de unul dintre noi, nu.
Cu oamenii obişnuiţi e mai uşor.
Ei urăsc să ne audă spunând asta, dar ăsta e adevărul.
Ei ucid, înrobesc şi abuzează de fiecare dată cu eficienţă şi entuziasm.
De ce ar trebui să le preţuim vieţile, când ei nu o fac ?
E puţin mai greu cu fugarii şi "ecourile".
Să fii telepat înseamnă să fii deosebit şi rar
şi valoros.
Când ies în lume, când fug de Psi Corps,
ar fi uşor să spui că primesc ceea ce merită.
Chiar şi aşa,
nu e deloc uşor.
Dar cu cineva ca acesta, cineva nevinovat,
cineva cu potenţial...
Nu, nu ajungi niciodată să te obişnuieşti.
Cum te-au descoperit pe tine Psi Corps ?
Părinţii mei au murit într-un accident. Nu aveam mai mult de o lună.
Când am fost dus la orfelinat, m-au descoperit la verificările ADN prin sondaj.
Psi Corps m-au luat, m-au crescut
şi m-au învăţat că, deoarece suntem deosebiţi,
trebuie să avem grijă unul de altul, chiar mai mult decât dacă am fi oameni normali.
Suntem responsabili unul de altul.
Mi s-a spus că ai fost căsătorit. Este şi ea...?
Nu. Avem o locuinţă în Syria Planum.
Ea stă acolo în cea mai mare parte a timpului. Mă duc să o văd când pot.
Trebuie să fie frumos.
Cineva care să te aştepte.
Cineva care să te iubească.
Iar dacă nevastă-mea va afla vreodată despre ea...
A fost o glumă. Uite ce e, se face târziu.
- Ar trebui să te întorci în camera ta. - Da.
Sau aş putea să rămân aici.
Lauren, eşti o tânără foarte drăguţă,
dar inima mea este deja dată.
Ea nu e...
Acum ea nu e aici,
însă sper că va fi, într-o bună zi.
Dacă asta se va schimba,
tu vei afla prima.
Însă acum chiar cred că ar trebui să te întorci în camera ta.
Şi să nu-ţi faci griji pentru asta mâine.
N-ar trebui să fii stânjenită de ceea ce s-a întâmplat,
pentru că nu s-a întâmplat nimic.
- Bine ? - Bine.
Îţi mulţumesc.
Nu mă răzgândesc.
Bineînţeles că nu.
- Niciodată nu o faci. - Scuze, credeam că eşti altcineva.
Evident. M-am gândit că ar trebui să vezi asta. Înregistrările de securitate
ale Portului Terestru 1 au surprins suspectul nostru cumpărându-şi bilet
pe un transportor comercial de cursă lungă, la o oră după data decesului.
- Destinaţia ? - Locul tău favorit din univers,
Babylon 5.
Numele suspectului e Jonathan Harris, în vârstă de 23 de ani.
Era un P-10 puternic şi a fost antrenat în tehnici de interogare,
atunci când şi-a ucis colegul de cameră şi a fugit.
- Vreo idee de ce a plecat aşa departe ? - Nu.
Nu are mulţi bani, aşa că asta îi limitează opţiunile.
A folosit cea mai mare parte din ei ca să-şi cumpere biletul
pe un transportor comercial cu destinaţia Babylon 5.
Pe de altă parte, poate fi o încercare de a ne face să-i pierdem urmele.
Doar ca să fim siguri, Al, tu şi echipa ta veţi pleca către Babylon 5.
Cu puţin noroc, el va rămâne blocat acolo,
până când va strânge bani ca să-şi ia un bilet spre altă destinaţie.
Vreau ca voi, restul, să participaţi la verificarea lui Harris.
Dacă e posibil să fi plecat în altă parte, cine sunt cunoscuţii lui,
dacă a fost în contact cu rezistenţa ? Da, Chen ?
Dacă s-a îmbarcat pe un transportor comercial, de ce să nu contactăm nava şi
să lăsăm securitatea lor să-l aresteze ? - Oamenii obişnuiţi ?
Fără suficientă pregătire, patrulele obişnuite de securitate
nu ar putea să se descurce nici măcar cu un P-8, darmite cu un P-10.
Poate să pară că este în locuri în care nu este, în timp ce se furişează afară
şi împrăştie indicii false sau eronate. Există un număr infinit de trucuri
care pot fi folosite faţă de oamenii obişnuiţi, pentru a evita să fii capturat.
Iar atunci el deja va şti că îl urmărim
şi, dacă îşi va pierde urma în mulţime, s-ar putea să nu-l mai găsim vreodată.
În plus, asta e o problemă internă a Psi Corps.
Şi asta înseamnă că o rezolvăm în familie.
Oamenii obişnuiţi ne lasă în pace deoarece stăm departe de presă.
E important ca ei să continue să creadă
că nimic nu merge vreodată rău în spatele acestor ziduri.
E singura cale să ne asigurăm că ne vor lăsa în pace
şi că n-o să înceapă să-şi vâre nasul unde nu sunt doriţi.
Deci, cum a spus Al, e o chestiune de familie.
- Când puteţi să plecaţi ? - Avem un zbor peste două ore.
Bun. Restul ştiţi ce aveţi de făcut. Ocupaţi-vă de asta.
Al.
Nu am vrut să spun nimic de faţă cu ceilalţi.
Toată situaţia asta e şi aşa suficient de problematică,
dar suspectul a fost, de asemenea, antrenat pentru atac mental.
Are o mare abilitate de a distruge alţi telepaţi.
E un ucigaş al minţilor, Al.
Dacă îl laşi să se apropie, dacă îi permiţi să te aibă în vizor,
o să te rupă în două.
De ce ?
De ce ai făcut-o ?
Pentru că am putut.
Ştii că ceva nu a mers bine,
însă nu ştii ce anume.
Şi nu vei şti niciodată.
Da ?
Îmi cer scuze, domnule Bester,
aţi spus că vreţi să vă anunţ când trebuie să plecăm spre portul spaţial.
Da.
Bineînţeles.
Mulţumesc, Chen.
Vin imediat.
Etalează-le.
La naiba !
Joci ?
Eu ? Oh, îmi pare rău.
N-am mai jucat niciodată jocul ăsta.
Îmi poţi spune regulile ?
Sigur.
Naveta 1, suntem în raza punctului de transfer.
Aveţi permisiunea de plecare.
- Confirm, Control. Motoarele sunt pornite. - Aşteptaţi.
Nava-mamă iese vreodată din hiperspaţiu ?
Doar pentru reparaţii, când putem să facem asta fără să fim văzuţi.
Nu e nici un motiv ca restul lumii să ştie ce resurse avem.
În restul timpului stă pur şi simplu aici, în hiperspaţiu,
luni de-a rândul, transportând diversele misiuni înainte şi înapoi
şi aşteptând până avem nevoie de ea. La fel ca toţi ceilalţi.
Naveta 1, uşile docului sunt deschise. Puteţi începe.
Am înţeles.
A fost o adevărată plăcere să fac afaceri cu voi.
N-a fost chiar aşa de dificil cum auzisem.
Atenţiune, vă rugăm.
Pasagerii care se transferă de pe nava de linie Azimov...
Tu nu dispari niciodată ? Nu ai cauzat suficiente necazuri pentru o viaţă de om ?
Şi pentru mine e o plăcere să te revăd, domnule Allan.
Unde o pot găsi pe doamna căpitan Lochley ? Ar trebui să mă înregistrez.
E ocupată. Poţi să te înregistrezi la mine. Cardul.
De data asta ce mai e, domnule Bester ? Vânezi luptători pentru libertate ?
Smulgi aripile muştelor ? Anexezi Sudeţii ?
Urmăresc un ucigaş.
Avem autorizaţia să investigăm, să-l arestăm şi să-l ducem pe Pământ
împreună cu orice complice al lui sau suspect.
Ucigaş ?
- Pe cine a ucis ? - Pe un alt poliţist Psi.
În fine, pe un poliţist Psi în devenire.
Şi de ce este asta ceva rău...?
- Ce ? Ce a spus ? - Nimic, domnule Allan. Absolut nimic.
Pe aici.
- Ce ai spus despre gardian ? - Nimic. Doar o glumă, una deocheată.
La cum ai râs, se va trezi noaptea, întrebându-se ce ştim despre viaţa lui personală.
Exact. Şi de aceea, la sfârşitul zilei,
lupta dintre oamenii obişnuiţi şi telepaţi nu va mai fi deloc luptă.
Haide, avem treabă de făcut.
Nu ştiu cum ai trişat. Tot ce ştiu e că ai făcut-o.
Acum o să-mi dai banii înapoi, absolut toţi !
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - Am spus că îmi vreau banii înapoi !
Nu ar fi trebuit să faci asta. E o greşeală. E o greşeală.
Nu îţi doreşti să îl enervezi. O să îl enervezi !
O să îl enervezi.
Nu ar fi trebuit să faci asta.
- O să îl enervezi ! - O să te enervez şi mai mult decât atât,
nenoro...
- Ai aflat ceva de la Drazi ? - E un pungaş mărunt.
Cumpără marfă furată, dovezi de credit, cărţi de identitate.
Nu pune întrebări.
Cineva care se potriveşte cu descrierea lui Harris a trecut pe aici acum două zile
şi a vândut câteva lucruri, cât să-şi închirieze o cameră aici pentru scurt timp.
Mi-a arătat spre un apartament în capul holului, dar în realitate se gândea la acela.
Probabil a crezut că scapă cu jumătate de adevăr şi cu toţi banii.
Nu se învaţă minte niciodată.
Bun. Presupunând că nu şi-a schimbat camera în ultimele zile, tipul nostru e înăuntru.
Ca formalitate, trebuie ca Securitatea de pe B5 să o deschidă în locul nostru.
Am văzut un terminal BabCom pe hol. O să îi chem. Voi doi staţi aici şi păziţi uşa.
Dacă iese, urmăriţi-l, dar nu încercaţi să-l prindeţi.
Chemaţi ajutoare. Mă întorc într-o secundă.
Am înţeles.
Chen, ce dracului faci ?
Foloseam asta ca să intru în aripa unde stăteau fetele la academie.
- Dar ai auzit ce a spus. - A spus "nu-l prindeţi". Şi nu o fac.
Dacă intrăm peste el când doarme sau nu e atent, îl vom lua prin surprindere.
Putem să...
- Putem să ne asumăm meritul pentru arestare. - Nu respecţi instrucţiunile.
Dau dovadă de iniţiativă.
Mă acoperi ?
Chen !
La doar cinci ore de când ai venit aici a apărut primul cadavru pe punte.
- Ăsta e un record, chiar şi pentru tine. - Eşti complet nedrept.
- Nu vezi că încearcă doar să ajute ? - Lauren.
Legiştii au confirmat că trupul zace aici de peste două zile.
- Era mort înainte să sosim. - Da, mi-au spus,
dar nu las niciodată faptele să-mi stea în cale, dacă pot fi răutăcios.
Decedatul era un jucător de cărţi mărunt.
Îl vedeam pe la cazinou câteodată.
A fost dat afară săptămâna trecută pentru că a numărat cărţile la blackjack.
Dar cartea sa de identitate a fost folosită de câteva ori după moartea sa,
aşa că se pare că tipul tău a făcut schimb de identităţi cu mortul
şi i-a luat toţi banii pe care îi avea.
Treaba e că totuşi nu văd nici o legătură între ţinta ta şi decedat.
De ce să fi ales să-l omoare tocmai pe el ?
Probabil l-a luat la întâmplare.
Căuta pe cineva cu bani.
Unde a fost folosită cartea de identitate furată ?
În cazinou. Se pare că s-a descurcat foarte bine la masa de blackjack.
Şefule, vreau să vii puţin.
Nu înţeleg.
Conform regulamentelor Psi Corps, telepaţilor nu le e permis să joace.
Aşa că, atunci când o fac, nu se prea pricep.
Îţi trebuie mai mult decât o simplă scanare. Trebuie să ştii ce să faci.
Atunci cum a reuşit să câştige ?
Doar dacă nu şi-a dobândit brusc o abilitate de a trişa.
Probabil că Harris i-a citit mintea înainte de a-l ucide.
De aceea a ales victima asta.
Dobândeşte orice abilitate crede că l-ar ajuta să obţină bani rapid,
ca să reuşească să plece.
Ei bine, domnule Bester, acum sunteţi doi la doi.
Tocmai am găsit un alt cadavru, în Infirmeria 1.
De unde ştii că suspectul nostru e responsabil ?
Am o bănuială.
Din câte pot să spun, pare că jumătate din celulele creierului au făcut explozie.
Anevrisme simultane, hemoragie cerebrală, cheaguri de sânge.
A fost ucis din interior.
Deoarece nu există răni externe şi nici un semn de traumă,
nici un istoric al unor astfel de probleme, aş paria că e vorba de suspectul vostru.
- Da, asta ai crede, nu-i aşa ? - Da, voi nu ?
Suspectul nostru e un P-10. Genul ăsta de distrugeri poate fi făcut doar de un P-12.
Eşti sigur ?
Mă gândeam, ştii tu, poate că aţi făcut o greşeală când l-aţi testat.
Poate că e mai mult decât un P-10 şi vouă v-a scăpat asta.
Nu, noi nu facem genul ăsta de greşeli.
Înţeleg.
Mă îndoiesc foarte mult că înţelegi.
Asta poate să fie de rău. Poate să fie foarte rău.
Ce este ? Ce s-a întâmplat ?
Nu vreau să spun nimic, până când n-o să am mai multe informaţii.
Lauren, vreau să iei legătura cu Biroul principal.
Să-mi facă o copie a tot ce au găsit în camera lui Harris.
Acte, notiţe, jurnalul personal, orice.
- Ce anume căutăm ? - N-am idee, o să ştiu când o să văd.
Acum du-te.
Ţinta noastră e prea inteligentă să rămână mult timp într-un loc,
aşa că mă îndoiesc că îl vom găsi în preajma cazinoului.
Dar mai există vreo şase locuri pe Babylon 5 unde jocul de cărţi e permis.
Vreau să le verifici, să vezi dacă cineva l-a întâlnit.
- Şi dacă dau de el ? - Stai deoparte până ajung eu acolo.
Nu încerca nici un contact. Vorbesc serios de data asta, Chen.
Harris e posibil să fie chiar mai periculos decât am crezut.
O să verific la Vamă,
să mă asigur că nu a folosit banii ca să-şi cumpere un bilet ca să plece de pe staţie.
Îmi pare rău, puştiule, nu te pot servi. Trebuie să-mi păstrez licenţa.
E în regulă, nu vreau nimic. Doar caut pe cineva.
- Mă întrebam dacă l-ai văzut. - Am văzut toate genurile, puştiule.
Am văzut pe aici un extraterestru cu opt ochi compuşi şi stomac din sticlă.
Din două degete de gin e lat, complet inconştient mai mult de două ore,
apoi vrea să o facă iarăşi.
Odată am văzut un Pak'ma'ra dezbrăcat.
Iar cocoaşa de pe spatele lor ? Nu e deloc o cocoaşă. Este...
Mulţumesc. Cred că am găsit ce căutam.
- Doriţi să iniţiaţi un apel ? - Da, către o locuinţă temporară.
- Roşu 3, camera şapte. Bester, Al. - Aşteptaţi.
- Cum a murit ? - Înjunghiat în inimă.
Îmi pare rău, ştiu că era prietenul tău.
Era doar un copil.
Păstrează-ţi regretele pentru altcineva, domnule Allan.
Din toate lucrurile din viaţă care mă emotionează: dragoste, muzică, ochii altcuiva,
lacrimile de crocodil sunt cele mai puţin apetisante. Continuă.
Păi, nu a existat nici un martor la ceea ce s-a întâmplat,
cel puţin n-am dat de niciunul până acum.
Avem o singură pistă de urmat şi nu este mare lucru:
Chiar înainte să moară a încercat să te sune pe tine. Nu a reuşit prea mult.
Terminalul BabCom a început să-i înregistreze mesajul,
apoi l-a pus pe pauză, pentru că el nu a terminat.
Opreşte. Înapoi, cadru cu cadru.
Stop. Ăsta e ucigaşul tău.
Încercăm chiar în momentul ăsta să identificăm tatuajul.
- Ăsta nu e Harris. - Da, bine,
dar dacă e adevărat,
atunci cine l-a înjunghiat ?
48, 49, 50.
Asta e partea mea, 10 %. Vrei să-i numeri ? Să te asiguri că nu te înşel ?
Nu e necesar.
Dacă m-ai fi înşelat, aş fi ştiut, iar tu ai fi fost mort.
Ce mod de a vorbi cu partenerul tău e ăsta ?
Sunt aici să am grijă de tine.
Din clipa în care te-am văzut am ştiut că suntem făcuţi unul pentru altul.
Cu darul tău şi cu contactele mele, o să ne descurcăm.
Am nevoie de suficienţi bani ca să plec. Să plec departe.
Cu încă 200 de credite vom avea destul cât să mergem pe Proxima şi înapoi.
- Partea cu "înapoi" nu e importantă. - Da, am cam observat asta.
Pot să te întreb...?
De ce anume fugi ?
- Nu ştiu. - Haide, îi poţi spune amicului Bryce.
Te caută. Trebuie să fi făcut ceva.
Ţi-am spus, nu ştiu !
Nu ştiu ce s-a întâmplat, nu ştiu nici măcar cu siguranţă de ce sunt aici.
Acum un minut eram în centrul de testări,
iar în următorul...
Nu-mi amintesc.
Nici nu trebuie să-mi amintesc.
Tot ce ştiu e că nu pot să mă întorc.
Mi-ai spus că mai există un loc de unde putem să facem rost de bani.
Într-adevăr, mai există.
- Nimic, încă ? - Nu, nimic.
Eşti sigură că astea sunt din acelaşi dosar ?
Au spus că astea sunt toate hârtiile lui Harris. De ce ?
Multe lucruri de aici sunt scrise de altă mână şi apar nume diferite.
Ca şi cum ar fi îmbinat două dosare sau altcineva ar fi avut acces la actele lui.
Poate că unul din aceste nume e al tipului cu tatuajul.
- Ar putea fi, sau... - Hei, am găsit ceva.
Iată.
Asta e ultima înregistrare video pe care o au.
O sesiune de antrenamente în timpul liber între Harris şi colegul lui de cameră.
Rulează.
Dacă ar fi fost vreo cale să înregistrăm tiparele mentale,
am fi aflat ce s-a întâmplat.
Dă-ne timp.
Jon, te simţi bine ?
Ce a fost asta ?
E în regulă. E în regulă.
- Îmi pare rău dacă am mers prea departe. - Nu-i nimic, bine ?
- Dacă te-am supărat cu ceva... - A spus că nu-i nimic !
Derulează înapoi.
Acolo. Rulează.
- Dacă te-am supărat cu ceva... - A spus că nu-i nimic !
Din nou.
A spus că nu-i nimic !
"A spus că nu-i nimic."
Nu "Am spus."
"A spus."
Ce ? Ce este ?
Hârtiile astea.
Stiluri diferite de scris, nume diferite, dar nu oameni diferiţi.
Aceeaşi persoană,
cu personalităţi multiple.
De aceea i-am identificat greşit nivelul. Una din personalităţi era P-10,
cealaltă era P-12.
E ceva rar, însă s-a mai întâmplat înainte.
În acelaşi fel în care una din personalităţi poate fi un artist,
cealaltă nici măcar nu poate să tragă o linie dreaptă.
Ceva din sesiunea de pregătire pe care am văzut-o trebuie o să fi declanşat.
Iar colegul său de cameră a văzut una din personalităţi. De aceea a fost ucis.
Una din aceste personalităţi l-a ucis, pentru a păstra secretul.
Pentru că telepaţii instabili sunt izolaţi, pentru binele tuturor.
Verifică numele astea în declaraţiile vamale ale staţiei.
Vezi dacă s-a înregistrat cu numele uneia din personalităţi.
Haide, grăbeşte-te.
Staţi pe loc !
Opreşte-te !
La pământ ! La pământ !
Atenţie !
Harris.
- Nu trageţi ! - Ascultă-mă.
Îţi cunoaştem situaţia. Ştim ce a descoperit colegul tău de cameră.
E în regulă. Te putem ajuta, dar trebuie să ai încredere în noi.
- Lasă-ne să te luăm cu noi. - Nu, nu o să mă întorc !
- Nu pot ! - Ba da, poţi.
Doborâţi-l !
Harris, acoperă-mă !
Harris !
Eu nu am făcut nimic.
Omul întunecat şi cel care râde,
şi eu şi Harris,
suntem implicaţi împreună în asta.
Nu e vina nimănui, cu adevărat. Nu e vina nimănui.
- Luaţi-l de aici. - Hai, să mergem. Ridică-te !
Cu toţii am făcut-o. Trebuie să înţelegeţi. Vă rog !
- Nu îl răniţi. - Ei ne-au pus să facem asta.
Doar...
nu-l răniţi.
Nu cred că ar trebui să pleci atât de repede.
Va dura un timp ca arsura pistolului cu plasmă să se vindece.
Oh, haide, doctore, ne cunoaştem de mult. Spune adevărul.
Nu mă doreşti aici, aşa cum nici eu nu doresc să fiu aici.
Personal, nu.
Dar ca doctor trebuie să-mi tratez toţi pacienţii în mod egal.
Chiar şi pe cei mai enervanţi, ipocriţi şi cu mania grandorii dintre ei.
Mulţumesc.
Mă simt mult mai acasă acum.
Unul din cusururile instinctului.
Dacă ai fi avut ocazia să gândeşti o clipă, ai fi fost mai fericit să mă laşi să cad.
- Nu, nu e adevărat. - Nu ?
Nu. Vrei să mă scanezi ca să verifici ? O s-o autorizez.
Sau preferi mai degrabă să pleci cu gândul că cei ca mine şi cei ca tine
trebuie să se urască unii pe alţii, fără nici o excepţie ?
Eşti un optimist. Îţi mulţumesc.
Aproape uitasem cum arată cei ca tine.
Oh, Lauren. Bun.
Doctorul tocmai mi-a dat permisiunea să plec.
- Naveta a fost alimentată ? - E gata de plecare.
- Dar prizonierii ? - Cu un mic impuls de acasă,
Securitatea a acceptat să ne recunoască autoritatea şi ni i-a predat în custodie.
Vor fi sedaţi, pentru a uşura transportarea lor.
Sincer, cred că domnul Allan va fi fericit să scape de ei,
deoarece asta înseamnă că noi vom pleca de aici urgent.
Nu-i plac cei ca noi.
- De unde ştii asta ? - El a spus-o.
Ghem. Set.
Meci.
Ne mai vedem, doctore.
Când ne întoarcem, meriţi un masaj la spate.
Nu trebuie să faci asta.
Nu.
Vreau s-o fac.
Ştii, Chen credea că eşti un erou.
Sinceră să fiu, nu eram sigură că încă mai cred în eroi.
Dar n-am mai văzut pe nimeni care să lupte ca tine pentru oamenii noştri.
Tu nu renunţi, nu-i aşa ?
Nu.
Sincer să fiu, Lauren,
în unele zile cred că ăsta e un lucru bun,
iar în alte zile, nu mai sunt atât de sigur.
Eu sunt.
- Timpul până la întâlnirea cu nava-mamă ? - Şase ore, 20 de minute.
E o cursă lungă.
Şi încă mai avem de rezolvat problema cu omul obişnuit.
E adevărat.
Mă laşi pe mine ?
Te rog ?
Eşti sigură ?
Da.
În regulă.
Dă-i drumul.
E primul tău...?
Primul.
Ei bine, ai trecut de prima etapă.
Până la urmă, e posibil să ai stofă de Psi Corps.
Acum să mergem acasă.
Traducerea; nenea_hartia SINCRONIZARE MKV byWSL66