Au folosit magnitudinea acestui loc,
ceea ce a ajutat la menţinerea libertăţii acestei ţări.
Toate societăţile au construit monumente pentru morţi
pentru a-i convinge pe combatanţi că este o onoare să mori în bătălie.
Pentru aceştia a fost, nu?
Să se folosească acest loc
pentru proteste împotriva războiului este enervant.
Aceste vieţi au fost date pentru dreptate.
Aceşti bărbaţi, ar trebui respectaţi.
Dacă ar fi respectaţi,
poate nu ar mai trebui aşa de mulţi să fie înmormântaţi.
- Avem ceva de lucru aici, Bones? - Nu văd de ce.
Cred că ne-am fi dorit ca acest loc să fi fost mai mic.
Agent Booth, Dr. Brennan, pe aici.
Trebuie să se fi întâmplat pe la miezul nopţii.
Locul e aşa de mare, că nimeni nu a văzut focul.
Acceleratorul a fost cărbunele.
Nu am găsit vreun bilet că ar fi sinucidere.
Dacă ar fi fost protestatar, nu ar fi trebuit să lase un bilet?
Nu a fost nevoie.
Se afla la mormântul lui Charlie Kent.
Presa urma să vină dimineaţă pentru un omagiu.
Este aniversarea de un an a morţii lui.
- Charlie Kent? - A fost în garda naţională.
A părăsit NBA pentru a se îmbarca pentru Irak.
Şi-a dat viaţa pentru a salva unitatea lui.
- A câştigat steaua de argint. - E un bărbat, negru...
...între 20-29 de ani.
Prea devreme pentru a determina cauza morţii.
Nu sunt pentru, dar simt că iau foc.
Casa Albă şi D.O.D. vor identificarea lui cât mai repede.
- Ca să-l poată marca ca trădător. - De ce trebuie să fii aşa cinică?
Nu cinică. Este o parte necesară a psihologiei războiului.
Eroi şi laşi, fără o demarcaţie clară ca asta,
nu vom fi capabili să luptăm.
Totdeauna am considerat că a fi împuşcat este un factor motivant.
Împachetează aceste fragmente de haine.
De asemeni vreau orice planta arsă sau resturi din jurul lui.
Mă ocup de asta.
Ce?
A fost Jamie Richards.
Am fost împreună la jandarmerie.
A fost lovit de o bombă chiar la marginea zonei verzi.
Au rămas în urma lui o soţie şi doi copii.
- Faptul că a fost chiar lângă... - Crezi că cineva ne urmăreşte?
Da. Tu, am înţeles.
Ştiu că crezi că a fost un om bun. Asta...
...e destul pentru mine.
Zack, vreau să fotografiezi totul înainte să-l mutăm.
Victima neidentificată a unei sinucideri
a fost găsită azi-dimineaţă lângă mormântul soldatului Kent.
O slujbă era planificată în onoarea lui Kent,
la 1 an de la moartea lui în Irak.
Să, îmi plăcea să-l urmăresc pe Kent când juca. Putea să zboare.
- A făcut 46.4 % în ultimul sezon. - Un fan. Sunt surprins, domnule Addy.
Zack, mi-ar place să cureţi aceste oase.
Ai văzut meciul împotriva North Carolina?
...53 puncte, şi a prins 18 aruncări. - Zack !
Scuze, curat.
E dificil să şti că Kent nu va mai juca niciodată.
A făcut războiul atât de real.
E ciudat, deoarece tot ficţiune e şi faptul că ne aflam acolo.
Deci crezi că nu ar trebui să luptăm împotriva tiranilor?
Sigur.
Aştept ca presa să facă asta cel puţin încă trei ani.
- Nu pot să cred că ai muşcat momeala. - Da.
Oficiul de presă al apărării.
Identificaţi-l. Este al treilea telefon în ultima oră.
Alo. Da. E o plăcere să vă aud, domnule. Da, suntem aproape.
Am încărcat forma dinţilor, vârsta aproximativă,
înălţimea, schiţa brută a markerilor ţesuturilor în baza de date a D.O.D.
Victima a mâncat miel cu o oră înainte de moarte.
Desigur, e puţin cam ars acum.
S-a ars singur, cui îi pasă ce a mâncat?
Ne facem doar treaba, Booth.
Băieţii ţi-au spus să ascunzi asta sub covor?
Poate fi o conspiraţie a aripii stângi, Hodgins.
Poate este unul din prietenii noştri nebuni pe masă.
Nu cred.
S-a găsit acolo bumbac cu polimeri sintetici de culoare măslinie.
Acest tip purta o uniformă militară. E unul de-al vostru, nu de-al meu.
Numele lui este Devon Marshall.
- A servit în garda naţională cu Kent. - Ce?
Era în Mosul când Kent a fost ucis.
- Protesta? - Marshall poate s-a răzgândit.
Poate nu suporta ca războiul se tot dezvolta.
Posibil să fi suferit şi de vina supravieţuitorului.
Tipul care i-a salvat viaţa nu a făcut-o.
Nu-ţi poţi imagina cum e să suporţi asta.
Nu cred asta, Booth.
Există dovezi ale vătămării canalului auditiv extern.
Aici şi aici.
Scuze, dar mi-am uitat dicţionarul acasă.
Deschiderea din craniu unde nervii auditivi se conectează la creier.
- Deci, vorbim despre ureche. - Da.
Simplificaţi aceste cuvinte, oameni buni.
- I-a fost introdus ceva în ureche. - Bine, înţeleg, dar de ce?
Există zgârieturi în craniu
şi semne pe partea internă a parietalului şi occipitalului.
Indiferent ce s-a folosit, a fost împins complet prin craniu.
Cineva i-a scobit creierul şi apoi i-a dat foc,
aşa că nu avem ţesuturi ca să ne dăm seama cum a făcut-o.
Exact.
Devon Marshall nu a murit în foc. A fost ucis înainte.
BONES - 1x21 "The Soldier on the Grave"
Traducerea şi adaptarea: persana Sincronizare: Viorel Zaharie
Incep deja! Lichidarile de stoc in moda DIFFERENTA.RO - E-SHOPUL DVS DE MODA
Marshall a fost împotriva războiului.
Ştiau că seamana a protestatar, aşa că nimeni nu va suspecta o crimă.
Încă este o sinucidere.
Vreau ca criminalul să creadă că noi suntem de acord cu sinuciderea, bine?
E deştept. Vreau marginile.
Bine, Zack, măreşte semnele de pe craniu.
Cheamă-mă dacă reuşeşti să identifici arma crimei.
Vreau să-i pun câteva întrebări mamei lui.
Nu poţi sta în spate şi să te joci cu oasele tale.
Ştiu, vreau doar să-ţi ţin companie.
- Companie? - Da. Încerc să fiu mai sociabilă.
Mincinoasă groaznică.
Cred că în interior eşti încă un soldat, Booth.
Ai putea fi prea apropiat de asta.
Vreau doar să mă asigur că rămâi obiectiv.
Ştiu cum să-mi fac treaba, bine?
Mi-o făceam bine cu mult înainte să te cunosc.
Eşti supărat.
Din cauză că am tot felul de oameni în jur cu opinii despre război
şi care nu ştiu despre ce naiba vorbesc.
Am fost în Sudan, Rwanda. Două luni am lucrat pentru dezastrul din 9/11,
încercând să ajut familiile victimelor.
Tot ce vreau să spun este că este vorba doar de un alt caz.
Doar un alt caz.
Nu eşti un mincinos bun.
Sunt partenerul tău.
Lasă-mă să-ţi fiu partener.
A avut ceva probleme de când s-a întors? Ceva probleme personale?
În unele zile...
...nu-l recunoşteam.
Era un om sociabil, fericit, înainte.
Dar de când s-a întors,
nu făcea decât să-şi petreacă timpul cu sora lui mai mică.
O luă de la şcoală, o ajuta la teme.
Spunea că slujba lui acum este de a mă ţine în siguranţă.
Dar în majoritatea timpului, mai mult eu aveam grijă de el.
Părea speriat tot timpul.
A mai vorbit cu alţi camarazi de război?
Doar cu Jimmy. Au vorbit.
Când Jimmy nu era în spital.
Când a fost acolo, chiar credea în ceea ce făcea.
Ne scria tot timpul, spunând ce bine se simte eliberând oamenii...
că le dă dreptul de a vota,
pentru că îşi aducea aminte de tinereţea bunicului lui...
...când acesta nu avea drept de vot.
Când primesc corpului fiului meu? Când îl pot înmormânta în linişte?
În curând, doamnă Marshall.
Vrem doar să ne asigurăm că ştim toate faptele.
Ştiu că este sora lui,
dar e ciudat ca un om matur să-şi petreacă timpul cu o fată de 13 ani.
Când te întorci din luptă, încă nu e totul terminat. Ştii?
Vrei în jur ceva pur, ceva inocent. Adulţii, ei vor să retrăiască totul.
- Vor poveşti de război, să se amuze. - Îi face să se simtă mai bine.
Dacă aud că ai supravieţuit, cred că poate războiul nu e atât de rău.
Sindromul John Wayne.
- Nu-mi spune că îţi place Duke acum. - Glumeşti? Îl iubesc pe Duke.
- Nu ai fi ghicit asta, mică doamnă. - Îţi aduci aminte de Stagecoach?
Ascultă, cowboy, curajul s-a speriat de moarte.
Cine a fost, Ducele? A fost oribil.
- Sună ca Jerry Lewis. - Nu era.
Doar câteva întrebări rapide, Jimmy.
Nu pot vorbi despre Devon acum, omule. Pur şi simplu nu pot.
De ce nu-l lăsaţi în pace? Are destule necazuri.
Am înţeles, bine? Este...
o reajustare... în timp. E diferit pentru fiecare dintre noi.
A fost al naibii de diferit pentru Devon. S-a dus, omule.
Nenorocitul nu o să mă mai verifice.
Asta a fost când Jimmy s-a întors şi a auzit despre Devon.
- O ducea destul de bine înainte. - Nu pot ţine slujba, iubito.
- Nu pot să-mi întreţin familia. - Te-ai certat cu Devon?
Nu, trebuia să fim împreună. Despre asta e vorba.
Devon îl chema, iar Jimmy trebuia să lase totul şi să se întâlnească.
În mijlocul cinei,
în timpul jocului cu Sarah, nu conta, Jimmy trebuia să plece.
Avea nevoie de mine, Karen.
Omule, ai fost soldat, ştii cum este când te întorci.
Nu ai pe nimeni, decât pe tipii cu care ai fost.
Tu şi cu Devon aţi fost la mormântul caporalului Kent?
Nu trebuia să se întâmple asta, nu lui Kent.
Am fost acolo. Ne pare rău. Trebuia să ştie.
- Înţeleg. - Eu nu.
- Cum s-a întâmplat, Jimmy? - Nu contează, Bones.
Dar, Booth...
- Ne vedem mai târziu, Jimmy? - Acasă.
Va fi acasă cu mine şi cu copiii. Nu, Jimmy?
Jimmy l-a iubit; nu l-a ucis el.
- Acum citeşti gândurile. - Poate.
- Vrei să-ţi ghicesc greutatea? - Fă-o şi poţi pierde un dinte.
Booth, trebuie să rămâi obiectiv.
Jimmy a fost ultimul care l-a văzut pe Devon în viaţă.
A admis că au fost la cimitir. Jimmy nu l-a omorât.
Am ajuns şi aici. Credeam că nu-ţi plac speculaţiile.
Nu-mi plac, de aceea am luat asta.
Muc de ţigară, să vedem dacă putem recupera ADN-ul de pe el.
Vedeţi dacă se potriveşte. Dacă ai tot ce ai nevoie, de ce mă superi?
Deoarece... mă gândeam că ai fost puţin dur acolo.
Sunt dur.
În cea mai mare parte a timpului.
- Mereu trebuie să ai ultimul cuvânt? - Îmi place, da.
Booth !
- Nenorocitule. - Hank !
- Cum te simţi, omule? - Super, am nevoie de nişte roţi noi.
- Hank Lutrell, Dr.Temperance Brennan. - Doamna cu oasele.
- Asta-s eu. - Am auzit că lucraţi împreună.
Booth şi cu mine am fost în aceiaşi unitate la Kosovo.
Trebuie să vii la cină,
pentru că Jennie şi copiii tot întreabă de tine.
Mi-ar place. O să sun să stabilim data, bine?
Trebuie să fiu la tribunal la 3:00. Nu pot începe fără judecător.
Sună-mă sau îţi tăbăcesc fundul.
- Ce i s-a întâmplat? - A fost rănit.
Sunt semne de vătămări adiţionale de C-1 la baza craniului.
Acest semn din interiorul craniului nu poate proveni de la atac.
Ar trebui să fii atent pentru că Booth a trecut prin ceva acolo.
- Deci nu ar trebui să spun adevărul? - Adevăr? Este o opinie, Jack.
Seamana cu o adancitura in os... ar putea fi genetica.
Nu sunt WMD. Asta e adevărul.
Orice agenţie de spionaj ştia că erau acolo.
Trebuie să mărim zona pentru a determina ce ar fi putut cauza asta.
- Aperi ce s-a întâmplat acolo? - Nu, au fost făcute greşeli, evident.
Da, să stabilim baze militare acolo în loc să investim o parte
din costurile războiului în proiecte de energie alternativă.
Nu e aşa de simplu.
Pentru mine este, suntem conduşi de corporaţiile oligarhice.
Este şi o decolorare acolo. Ar trebui să vezi ce ar putea fi.
Vrei să faci lumea un loc mai bun, Jack? Ascultă ce spun şi alţii.
- Unde pleci ? - Răzuirea ?
Ce ? Da. Am crezut că a fost bine.
E o plăcere să vă întâlnesc, doctore Brennan.
Ne-aţi ajutat în nişte cazuri
în care nu am crezut că vom face identificarea.
- Poate într-o zi nu va mai fi necesar. - Aşa speram şi noi.
Căpitane Fuller, ajută-i pe agentul Booth şi pe Dr. Brennan.
Da, domnule.
Era a treia misiune în Irak, căpitane?
Da, o unitate a gărzii naţionale este greu de condus.
Nu am nimic cu garda, dar de obicei sunt lipsiţi de experienţă,
şi echipament. Dar unitatea lui Kent,
a fost una dintre cele mai bune pe care le-am avut.
Şi Devon Marshall?
Marshall a fost un soldat bun.
Dar după întoarcerea acasă, se pare că s-a întors împotriva armatei,
cauzându-ne ceva probleme. Ai mai întâlnit astfel de oameni.
Unii oameni nu sunt croiţi pentru asta.
Ca Jimmy Merton.
Jimmy a avut ceva probleme, dar încă e bine.
Şi Marshall şi Jimmy par să fi avut
ceva probleme cu moartea caporalului Kent. Aveţi vreo idee de ce?
Eram în patrulare la Mosul.
Agenţia ne-a raportat că sunt insurgenţi în vecinătate.
Controlam zona.
Soldatul Campbell, stătea în maşină...
...şi unitatea era în faţa unei case mici din susul străzii.
Eram cinci. Kent, Marshall, Merton, Lefferts şi cu mine.
Era o casă mică, cu două camere.
Am văzut trei insurgenţi în camera din spate,
una era o femeie.
Bărbaţii aveau arme AK-47.
L-am trimis pe Kent şi pe Lefferts să acopere spatele,
nimeni să nu poată fugi. I-am pus pe ceilalţi în poziţie,
când unul dintre insurgenţi l-a văzut pe Kent.
Am auzit zgomotul armei AK-47.
Kent a intrat să-i ia înainte să ne prindă ei pe noi.
Lefferts l-a urmat în timp ce noi băteam la uşă.
Când am ajuns la ei, Kent era deja mort.
Aşa ceva rămâne în tine.
Pentru doi parteneri că ei, cred că a fost prea mult.
Dar orice ar fi încercat Marshall să facă, la mormântul lui Kent,
adevărul este că Kent a salvat unitatea.
Marshall nu a putut trece peste asta.
Devon Marshall a fost ucis, căpitane.
Doamne...
A fost ceva între el şi Jimmy Merton?
Nu, din cate ştiu eu.
Noi avem doar raportul despre misiune.
Aş vrea întregul raport, autopsia lui Kent,
fotografiile de la locul incidentului, şi orice alte dovezi există.
O să aveţi tot ce aveţi nevoie.
Am crezut că păstrăm crima pentru noi.
Este comandantul companiei, Bones. E un ofiţer decorat.
Şi crezi că un soldat nu ar ucide?
Dintr-o dată e treaba ta să investighezi motivele...
...oricărui soldat? - Nu, treaba mea e rezolv crima.
Şi a ta. Tratează-l că pe oricine altcineva investigat.
Nu mai eşti în armată, Booth.
Vom afla cine l-a ucis pe Devon Marshall. Atât trebuie să ştii.
Ce mai face Booth?
E supărat.
Cred că am spus ceva.
Dulceaţă...
Nu mai era obiectiv. A trebuit să-l fac atent.
Ar trebui să în gândeşti înainte de a vorbi.
De ce? Pot să-ţi spun orice înainte de a gândi.
Da, dar bărbaţii nu sunt ca noi. Sunt mult mai fragili şi sensibili.
Ei cred că noi suntem mai sensibile pentru
că ei să-şi demonstreze superioritatea.
Cred că am uitat asta.
Dr. Brennan, armata v-a trimis actele solicitate.
Raportul de autopsie al soldatului Kent este neîngrijit şi incomplet.
Nu a existat nici o incizie, nici o radiografie,
aşa că nu există nici o confirmare că a fost împuşcat cu acele gloanţe.
Examenul medical confirma
şapte puncte de intrare, dar raportul menţionează 6 gloanţe.
Nu aş fi putut face mai bine de atât.
Înregistrările medicale sunt făcute în situaţie de luptă.
- Asta nu înseamnă că sunt falsificate. - Booth, raportul e o mizerie.
Ange, aş vrea să pui aceste fotografii
pentru a putea vedea cât mai multe detalii.
Nu am putut salva mai mult din urechea lui Marchall
dar voi trimite la patologie orice ar fi folositor
să vedem dacă putem găsi vreo potrivire cu ADN de pe ţigara lui Jimmy Merton.
- Erai nervoasă cu adevărat înainte? - De ce, din cauza paranoiei tale?
Cred că da, destul de cinstit.
- Îţi pot da totuşi ceva să citeşti? - Ai putea încerca.
Dar va fi amuzant o săptămână.
Mai bine lucrez la asta pentru Zack.
E o crimă.
Ştim că Devon ar fi vizitat mormântul
lui Kent din consideraţie, aşa spune Jimmy.
Ştia ceva despre Kent, Booth.
Ceva ce aceste rapoarte nu ne vor spune.
Ce vrei să faci?
Vreau să-l exhumez pe Charles Kent.
Să exhumezi un erou? Îţi dai seama ce vrei?
E singura modalitate de a afla ce i s-a întâmplat.
- Ai raportul. - Care este incomplet.
Se presupune că trebuie onorat săptămâna asta, nu umilit.
Nu merită Devon Marshall tot atâta respect şi onoare ca şi Kent?
Îmi pare rău, Bones, nu te las să faci asta.
Nu-ţi cer permisiunea, Booth.
Pot obţine un ordin al tribunalului şi singură.
Speram doar un sprijin din partea ta.
Agent Booth, sunt Tina Kent.
Da, doamnă, îmi pare rău.
Aceasta este steaua lui de argint...
Ştiu cât de mult urăşti asta, Booth.
Hai să trecem peste asta, bine?
Vreau un set de radiografii şi o imagine clară a fracturilor.
De asemeni un examen toxicologic
şi o analiză a particularităţilor rănilor.
D.O.D. vrea să terminăm repede. Nu vor asta în presă.
Va lua exact atât timp cât trebuie.
Poţi rula scenariile posibile din toate unghiurile de intrare?
Da, ar trebui să pot să-ţi dau ceva.
Ştiu că nu putem vedea cu ochii noştri o mulţime de chestii,
deoarece, politic, trăim într-o lume de coşmar a lui Orwell...
Ce vrei să spui?
Îmi pare rău. Cu adevărat.
Doar radiografii ale vertebrei L-1 până la 4 şi scapula stânga.
- Era doar un copil. - Totdeauna sunt tineri.
Antropologii au teoretizat că încep războaiele când există
o creştere a populaţiei bărbăteşti celibatare de peste 25 de ani.
Îmi pare rău.
Îmi trebuie distanţare faţă de victima, aşa lucrez.
Nu am vrut să spun...
Fă ce trebuie să faci, eu o să-mi fac treaba mea.
Trebuia să fiu cu Kent. Poate aş fi putut să-l acopăr?
Dar căpitanul, ne-a pus pe mine şi pe Devon la uşa de la intrare.
Când am ajuns la Kent, era prea târziu.
- Ce ai văzut acolo? - Nu mai vreau să trec prin asta.
Bine, căpitanul ţi-a spus. Ai citit raportul.
Haide, Jimmy. Te rog, e pentru Kent. Şi pentru Devon.
A fost prima acţiune pe care am văzut-o.
Nimeni nu era pregătit.
Eram în faţa uşii, cu inimile bătând şi aşteptând.
Ce ai auzit prima dată?
Au fost împuşcăturile... de AK47. Şi apoi s-a dezlănţuit iadul.
Am spart uşa, şi am intrat,
şi irakienii, erau deja morţi când am intrat în camera din spate...
Şi Kent, de asemeni.
Şi Lefferts, deasupra lui înfricoşat.
Toţi eram înfricoşaţi, omule.
Erau oameni adevăraţi.
- I-ai văzut împuşcându-l pe Kent? - Nu.
Dar aşa cum am spus,
ne-a luat timp să spargem usa şi să ajungem în cameră.
Dacă am fi fost mai rapizi...
nu mai mai putut face nimic, ştii?
Jur.
Radiografiile arată că şase gloanţe încă se afla în cadavru.
Trebuie să văd care dintre răni a fost fatală. Altceva despre Devon Marshall?
Încă lucrăm la osul gâtului.
Bine, terminaţi ca să putem extrage gloanţele.
Ai găsit ceva în răni care ar fi putut schimba traiectoria gloanţelor?
Nu încă.
Doar urme reziduale şi acumulări de siliciu
materie organică descompusă, probabil mâncare de pe duşumea.
- Mulţumesc. - Angela...
Ştiu că fac prostii câteodată.
Cred că dacă strig mai tare, poate cineva ascultă.
Trebuie să ai grijă, unii oameni ar putea să surzească.
Cum ai făcut cu Booth înainte,
arătându-i că ai înţeles? A fost bine.
Toţi au auzit aşa ceva.
M-am alăturat Gărzii pentru că m-au ajutat să-mi plătesc şcoala medicală.
Toată viaţa mi-am dorit să fiu medic.
Asta e tot ce am vrut.
Nu m-am gândit niciodată că voi fi trimisă departe, mai ales în Irak.
Înregistrările serviciului tău sunt exemplare.
Am supravieţuit.
Asta e realizarea mea.
Îmi pare rău să fac asta, doamnă Campbell,
Încerc doar să reconstruiesc noaptea atacului.
Eram parcată pe o alee.
Căpitanul mi-a spus să stau în maşină
femeile nu ar trebui să se implice direct în luptă.
A dus unitatea la casă.
Strada era liniştită. Aşteptăm,
când am auzit rafalele AK-47.
Apoi focurile lui Kent şi Lefferts. Căpitanul şi ceilalţi au spart uşa.
Şi apoi totul s-a oprit...
şi a fost linişte din nou.
Apoi căpitanul s-a întors, şi mi-a spus că Kent a fost lovit.
Ştia că am fost studentă la medicină,
m-a trimis acolo şi el a chemat echipa medicală
Ca internist...
am văzut o grămadă de lucruri oribile...
Dar când e vorba de un prieten...
cineva cu care ai luptat...
Fiind în unitate de ani, nu credeam că voi fi rechemat. Am 45 de ani.
Nu sunt destui bărbaţi pentru această mizerie.
Domnule Lefferts, dacă ai putea...
Aţi vrea în detaliu.
Încercaţi asta acum.
Îmi spuneau "tată" deoarece eu eram cel mai bătrân.
Kent era un copil. Căpitanul ne-a trimis prin spate.
Trebuia să am grijă de el. Părea că eram tatăl acelui copil.
Kent era un nenorocit, ştiaţi?
Luă războiul ca o chestie personală.
A văzut mişcare înăuntru.
Ceva lucea în întuneric. O ţeavă, spunea el.
Apoi i-am auzit mişcându-se,
cineva venea spre noi din interior. Apoi cineva a început să tragă.
Cum sunau împuşcăturile?
Ca şi "pop, pop, pop. "
Apoi Kent a intrat. L-a văzut pe primul tip.
Nu trebuia să intre singur,
şi am intrat şi eu omorându-l pe cel de-al doilea. Totul s-a oprit.
Şi când m-am uitat... Kent era întins pe jos.
Nu pot să cred. Mă uit în jos la Kent...
apoi la ceilalţi şi ei întreabă: "Ce s-a întâmplat, tata"?
"Tată, ce s-a întâmplat?"
Şi eu mă uit la Kent ca şi cum ar fi copilul meu.
Sunt un avocat!
Un nenorocit de avocat.
Nu trebuia să fiu acolo.
Nici unul dintre noi nu trebuia să fie acolo.
Poveştile lor nu se potrivesc.
Spuneai că evenimentele sunt în concordanţă.
Exact. Avem un grup de soldaţi traumatizaţi
care descriu identic primele împuşcături: "Pop, pop, pop." Repetat.
- Ascund ceva. - Are sens.
Ceva despre care Devon ştia.
Şi cineva nu vrea să aflăm.
Sunt toţi.
Felul în care sângele s-a împrăştiat în jurul glonţului,
aceste trei răni l-au ucis.
- Dar nu sunt urme de AK-47. - Acestea sunt.
Nu ele l-au ucis.
Circulaţia sanguină era oprită când aceste gloanţe l-au lovit.
Aceste gloanţe care l-au ucis provin de la o armă M-14...14.
De la armele noastre.
Focuri prietenoase.
- Doamne. - Booth...
Ştii ceva? Hai să aflăm cine a făcut-o, bine?
Nu tot personalul unei unităţi are aceste arme.
Trebuie să aflăm cine avea un M-14.
Lefferts era singurul care avea un M-14.
Kent intră în casă trăgând, insurgenţii răspund.
Lefferts îl urmează pe Kent, Lefferts trage şi îl omoară pe Kent.
Şi Devon a vrut să spună adevărul, dar Lefferts
avea o afacere de succes şi multe de pierdut.
Lefferts l-a ucis pe Devon.
"L-am împuşcat pe Kent în noaptea aia".
"Îmi pare rău, nu am vrut, dar nu mai pot trăi cu asta".
Asistentul a spus că a ieşit în noaptea în care Devon Marshall a murit.
Nu-l putea ucide.
Ucigaşul e încă acolo, Booth.
Devon Marshall a fost prea ars.
Hodgins nu a putut obţine suficient ţesut
ca să-l compare cu ADN-ul lui Jimmy Merton.
Aşa că singura persoană care avea un motiv s-a sinucis,
dar nu l-a putut ucide pe Marshall.
Confirmă sinuciderea?
Da, şi nimeni nu a intrat sau ieşit din birou.
S-a sinucis.
Dar încă nu ştim cine l-a ucis pe Devon Marshall.
Agent Booth?
Domnule Kent.
- Ea este doctor Brennan. - Ştiu.
Îmi pare rău că v-am exhumat fiul dar trebuia să ştim...
Nu, mulţumesc. Este important să ştim cum a murit.
- Vreţi să stai jos? - Nu.
Voiam doar să întreb...
sunt o grămadă de poveşti contradictorii.
Căpitanul spune că nu poate vorbi cu noi.
Vreau doar să ştiu adevărul.
Soţia mea şi cu mine
nu putem trăi fără să ştim ce s-a întâmplat cu Charlie.
Avem nevoie de adevăr.
Bineînţeles.
Nu putem vorbi cu familia. Este o anchetă în curs.
- Foarte convenabil. - Bones.
Şi nu aţi avut habar că a fost vorba de un foc prietenos?
Şi dacă aş fi ştiut, nu credeţi că aş fi raportat?
Sunt multe nepotriviri în raport, căpitane, şi pare...
Eşti bună în munca ta, Dr. Brennan,
dar nu ştii lucrul prioritar într-o bătălie.
Eram între focuri.
Unul din oamenii mei a fost ucis, iar zona nu era securizată.
Credeţi că numărăm gloanţe şi făceam poze?
Aţi fost acolo.
A mers întotdeauna cum aţi vrut?
Există un fel în care trebuie să ne comportăm în bătălie?
Trebuia să punem aceste întrebări, este o investigaţie criminală.
- Înţelegeţi asta? - Şi cooperez cum pot.
Nu vreau ca oamenii mei să mai moară, Mai aveţi ceva de întrebat?
Am găsit ceva. Un model.
Particule de lemn într-una din găurile de ieşire ale AK-47.
Glonţul lipsă.
Dar nu era lângă lemn când a fost împuşcat. Era în mijlocul camerei.
- Nu. Era pe podea. - Era cineva peste el...
...şi atras câteva rafale de AK-47 după ce murise deja.
Rafala lipsa a trecut prin el şi prin duşumea.
Dar insurgenţii erau deja morţi.
Şi doar ei aveau AK-47.
Urăsc să spun "conspiraţie". Dar prieteni, avem o conspiraţie.
Cineva a vrut să muşamalizeze focul prietenos...
făcând să pară că a fost ucis de insurgenţi.
Angela, măreşte imaginile să putem vedea
poziţia corpului, găurile gloanţelor, pagubele din casă.
Am reconstituit ce s-a întâmplat în acea noapte.
Uită-te la noi.
Tu cu o insignă, eu la tribunal. Amândoi încercând să găsim dreptatea.
Pentru asta am luptat, nu?
- Asta ne-au spus ei. - Nu crezi?
Sigur că da.
Nu aşa pari.
- Nu joci din nou, nu? - Nu, sunt cuminte.
Am fost la întruniri.
Nu am jucat nici măcar monopoly.
Hank, am cazul ăsta.
Charles Kent.
- A fost un foc prietenos. - Doamne.
Acoperit. Doi dintre membrii echipei sunt morţi, unul ucis.
Orice s-ar fi întâmplat, a fost ceva urât.
Ştii, Hank...
...ştii ce am făcut noi?
Nu fă sta, Booth.
A meritat? Uită-te la tine.
Mi-ai salvat viaţa. Am o familie minunată datorită ţie.
- De ce sunt întotdeauna secrete? - Puteam să alegem.
Întotdeauna ne lasă să alegem.
Dar ultima dată...
- ştii ce era în joc. - Da.
Nu ai vorbit cu nimeni despre asta, nu?
Trebuie să o facem.
- Şi prietena ta, doctoriţa? - Nu. E doar partenera mea.
Trebuie să merg. Am de lucru.
Sigur.
- O să facem o masă de duminică, nu? - Da, duminică.
Vreau să văd pereţii. Poţi să cauţi găuri de gloanţe?
Singurul care se vede este de la arma lui Lefferts.
E greu pentru Booth. Este un idealist.
E bine că cineva vrea să menţină onoarea şi responsabilitatea în viaţă.
Simt că Booth crede că vreau să-l îndepărtez de asta.
Se spune că insurgenţii au deschis focul...
...când l-au văzut pe Kent, dar Kent i-a răpus.
Să vedem încă o dată insurgentul A.
- Îţi faci treaba. Ştie asta. - Cred, măreşte-i mâinile.
Ce cauţi?
Mâinile îi sunt în poziţie de apărare.
Spasm cadaveric. Muşchii au devenit rigizi când a murit.
- Pare că nu ţinea arma aceea. - Ce vrei să spui?
Arată-mi insurgentul B.
I-am spus lui Booth că suntem de aceiaşi parte.
Nu eu sunt cea care îi spulbera iluziile, descoperirile mele o fac.
Dar când mă uit la el...
...nu ştiu ce să fac.
Eu ştiu.
- Ange... - Ca prietenă, Brennan.
Da, partea în care toţi prietenii beneficiază, asta e...
...asta nu se întâmplă. - Nu vorbesc despre asta.
Vorbesc de a fi alături de el,
să şti când o simplă atingere este de ajuns.
Poate pot să-i scriu ceva. Sunt destul de bună la scris.
Măreşte.
Măreşte pata de sânge.
Puteţi vedea după sânge ca a fost mişcat, întors,
şi că arma i-a fost pusă lângă el.
Să-l văd pe C.
Al treilea insurgent, femeie, aproximativ 40 de ani,
strângând o grenadă neexplodata în mâini.
Măreşte-i trunchiul.
Aşteaptă. Stă pe un platou de servit masa.
Lingura este lângă ea. O ţinea în mâini când a fost împuşcată.
Şi grenada ?!
- Aţi găsit ceva? - Da.
Nici una din aceste persoane nu era înarmată când Kent a intrat.
Toate aceste arme au fost plantate după moartea lor.
Unitatea lui Fuller a ucis o familie neînarmată.
Kent a împuşcat oameni neînarmaţi?
- Păreau o familie. - Care stătea la masă.
Mai există operaţii dubioase ale acestei unităţi?
Nu. Au mai stat în Irak şase luni fără să participe la alte lupte.
Cum s-a putut întâmpla una ca asta?
Femeia nu îi putea auzi. Mergea spre uşa din spate.
Kent probabil a confundat lingură cu o armă.
- O lingură?! - Era întuneric, se întâmplă.
Era fără experienţă, era deja speriat.
A avut o fracţiune de timp să ia o hotărâre
Kent s-a gândit că este atacat, aşa că intrat prin uşă.
Din cauza antrenamentul, trăgea în timp ce intră.
Probabil a ucis-o pe femeie întâi,
ceilalţi doi s-au repezit să o ajute pe femeie.
A crezut că este atacat, Lefferts a auzit focul, a intrat
Kent s-a întors, cu arma încă trăgând, Lefferts a tras, omorându-l pe Kent.
Totul s-a întâmplat în câteva secunde.
Dar dacă Kent s-a întors către el...
Nu contează. După toate împuşcăturile,
tot ce a văzut Lefferts a fost o armă îndreptată asupra lui.
Doar a ripostat.
- Doamne. - Da.
A fost mai mult decât un foc prietenesc.
Iadul şi chiar mai mult.
Nenorocitule! Ai muşamalizat totul.
- Stai jos, agent Booth. - Erau nevinovaţi.
Nu ştiu ce aţi auzit, dar raportul meu arată clar...
O să vorbim despre raportul tău.
Avem faptele, căpitane. Echipa ta a omorât o familie nevinovată!
Kent! Kent a făcut-o!
Un copil atât de tânăr, că nu avea ce să caute acolo.
Ştii cum arată oraşul?
Oamenii noştri erau aruncaţi în aer în fiecare zi
în timp ce noi încercăm să construim şcoli şi spitale.
A fost făcută o greşeală. Nimănui nu-i place.
Dar ştiai ce s-a întâmplat.
Dacă nu făcea, ce am făcut, vecinii, întregul oraş ar fi explodat.
Ce ai fi făcut? Ai fi lăsat să ardă oraşul?
Nu va ieşi, agent Booth.
Nu îngreuna totul cu această poveste urâtă.
Nu ştiu pentru ce lupţi tu, Fuller, dar în mod sigur nu pentru ţara mea.
Vom începe cu obstrucţionarea justiţiei.
- Nu ai jurisdicţie în această bază. - Dar noi avem, căpitane.
Şi vom coopera cu agentul Booth.
Ne ne vei dezonora, căpitane. Eşti trecut în rezervă.
Ucigaşul lui Devon Marshall e încă afară.
Fuller a plasat nişte arme confiscate de la irakieni,
i-a presat pe ceilalţi să tacă. Dar are alibi pentru noaptea crimei.
Zack a găsit decolorări pe vertebrele lui Devon.
Sunt cauzate de pethidine,
un opiaceu cunoscut sub numele de demerol.
Cineva i-a înfipt o siringă în gât, creând identaţia osului.
A căzut inconştient în câteva secunde.
De aceea instrumentul a putu fi plasat în ureche fără luptă.
Pare un cuţit chirurgical.
Deci căutam pe cineva cu acces
la instrumente chirurgicale şi medicamente.
Cineva care a fost trimis de armată la şcoala medicală.
Am terminat.
Voia să spună tot.
Eu...
e ca şi cum războiul continuă. Încercam să supravieţuiesc.
Înainte, marş !
Băiatul meu încerca să facă un lucru bun.
Vă mulţumesc că aţi lăsat oamenii să vadă asta.
Puteţi fi mândru de el.
Nu m-am aşteptat să văd asta.
- Oamenii te surprind întotdeauna. - Nu a fost totdeauna aşa.
Trebuie să fac ceva.
- Ştiu. - Nu, nu şti.
Dar e bine.
Nu un secret.
Nu e.
Trebuie să fiu cinstit cu tine. Trebuie să spun cuiva.
Cu timpul, Booth.
O vei face.
Am fost trimis în Kosovo.
Era un general sârb, Radik care conducea o unitate...
care mergea în sate şi le distrugea.
Femei, copii, pe toţi...
toţi ucişi pentru că voia să facă purificare etnică în ţară.
A mai făcut-o de două ori înainte. Sunt fapte, dovezi.
232 oameni... şterşi.
Am fost lunetistul...
care trebuia să-l oprească.
Trebuia să plece în două ore.
Era la aniversarea fiului lui.
Un băiat mic, poate de 6-7 ani.
Încă aud muzica de la petrecere, acea melodie...
îmi joacă în cap. Nimeni nu a ştiut de unde a venit împuşcătură,
dar au ştiut de ce a venit.
Spun că am salvat sute de oameni, dar...
acel băiat,
care nu ştia cine este tatăl lui, care... doar îl iubea,
l-a văzut murind... căzând la pământ... chiar în faţa lui.
Acel băieţel, acoperit complet cu sângele tatălui său.
Asta te schimbă pentru totdeauna.
Niciodată nu este doar o persoană care moare, Bones, niciodată.
Toţi murim câte puţin, Bones.
Cu fiecare împuşcătură, murim câte puţin.
Traducerea şi adaptarea: persana Sincronizare: Viorel Zaharie
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org