Editorul meu vrea să leg articolul meu
despre infracţiunile din D.C. tăierilor federale cu poliţia.
Bine! Trebuie să-ţi placă asta, nu?
Mai mulţi bani pentru noi. Poate FBI-ul îmi dă un computer care să nu meargă pe cărbuni.
O să-l prind pe senatorul Jankow azi.
- El prezidează comitetul. - Dacă faci asta, o să-ţi spună tot ce vrei.
Doamne!
- Îmi pare rău. - Nu-ţi face griji. E-n regulă.
- Ţi-am zis, nu prea mă pricep la copii. - Nu, eşti grozavă cu toţi.
Parker abia aşteaptă să te cunoască.
- Serios? - Da, serios.
M-aş simţi mai în largul meu dacă ar fi un senator corupt.
- Aş şti cum să mă descurc cu asta. - Serviciu.
Booth. Da, bine. Sunt pe drum.
Bine. Trebuie să plec. Am un caz. Nu-ţi face griji pentru asta, da?
Am fost sunaţi la 6:00 a.m. O automobilistă a sunat la 911.
A spus c-a văzut o sferă de foc pe marginea drumului.
- Unde e punctul de aprindere? - Nu există.
Ca anchetator al incendiilor, ar trebui să ştii
că fiecare foc are un punct de aprindere.
- Nu şi dacă a fost lovit de-un asteroid. - Chiar şi un asteroid cu un diametru mic
de cinci metri ar lăsa un crater imens. Nu există niciun crater.
- Vorbeşte serios? - În tot timpul. Bones, a fost o glumă.
- Da? Treaba cu asteroidul era o glumă. - E amuzant pentru că e o teorie absurdă.
Bună glumă!
Ia uite, Bones. Plăcuţa de înmatriculare. Lipsesc numerele.
O să i-o dau Angelei să vedem ce poate face.
Pudra asta albă... cred că pot fi reziduri ale produsului de ignifugare
folosit să controleze explozia. Deşi... ar putea fi rămăşiţele
unui viscol localizat.
Posibilitatea unui viscol
e şi mai îndepărtată decât ca un asteroid să cadă aici.
- Înţelegi? - Nu e un produs de ignifugare.
Până să ajungă pompierii aici, explozia s-a stins de la sine.
Atunci trebuie să iau o mostră de pudră s-o analizeze Hodgins.
Asta nu s-a mai întâmplat. Oase topite!
- Nu. Nu e posibil. Oasele nu se topesc. - De obicei, las "oasele" pe mâna ta.
Dar am gătit cu multă brânză şi aia e topire.
- Uită-te la asta! - Eşti încântat de decedat, dr. Hodgins?
Sigur! Booth a spus că tipul s-a topit în camionetă.
- Momentan, n-am putut determina sexul. - Şi oasele nu se topesc, dr. Hodgins.
Procesul de topire reprezintă o schimbare de la solid la lichid, imposibilă la oase.
Ştiu, dar... sigur par a fi topite.
Dar cum? N-am văzut un foc suficient de puternic să facă asta.
Am găsit-o la locul crimei. O pudră albă ce acoperea resturile.
- Ne-ar putea da cauza morţii. - Cred că am găsit-o eu.
- Un glonţ. - Am bănuit că victima a murit în incendiu.
- Dar a fost împuşcat în piept. - Şi topit.
Scuze, dar nu ştiu cum altcumva să-i spun.
Bones - Sezonul 6 Episodul 8 Oasele contorsionate din camioneta topită
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Mulţumiri www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
Pot face asta! A fost ideea mea să desprindem oasele cu azot lichid.
Şi FBI-ul îmi face o evaluare psihiatrică
ca să pot fi autorizată să lucrez nesupravegheată.
Dar încă nu ai autorizaţia şi ăsta
e un echipament foarte scump, pentru care sunt responsabilă.
- Doar ţi se pare tare. - Poate.
Ai grijă să nu saturezi o anumită secţiune.
Prea mult oxid nitric poate cauza fracturarea oaselor.
- Ştiu, dră Wick. - Evaluarea asta psihiatrică e intimidantă?
Adică, ţi-a fost greu s-o treci?
Poate-ar trebui să te concentrezi pe modul în care vom identifica victima.
Nu există carne, deci... amprentele ies din discuţie.
Craniul pare a fi topit şi nu putem face reconstrucţia facială sau fişa dentară.
Poate c-aş gândi puţin mai clar dacă aş folosi echipamentul?
Te rog! Deja sunt echipată.
Bine. Doar o dată. Ai grijă.
De când eşti mamă, pot avea mult mai puţină încredere în tine.
- Am lucrat la numărul de înmatriculare. - Bine, sper.
L-am corodat cu acid hidrocloric, clorură cuprică şi apă distilată.
Bla, bla, bine. Spune-mi ceva ce mă va face fericit.
Puţin fericit, puţin trist. Am putut reface ultimele patru cifre, dar doar atât.
Bazându-mă pe axul din spate, era un model Dana Spicer de 9 inci
folosit la camionetele fabricate în America din '94 până în '02.
Cu cele patru numere, ar trebui să găsesc ceva în DMV.
- Mersi că m-ai făcut fericit. - Sigur.
- Baţi vreodată la uşă? - Am primit un mesaj că vrei să mă vezi.
Da, ia loc. Am nevoie de părerea ta profesională într-o problemă personală.
E un moment rar. E vorba de dr. Brennan şi Hannah?
Nu. Scuze că te dezamăgesc.
Bine. Scuze. N-ar fi trebuit să mă pripesc. Spune.
E vorba de Parker. Lui Parker nu-i place de Hannah. Nu-i aşa?
Îţi înţeleg îngrijorarea. Când s-au cunoscut?
Nu s-au cunoscut. El stă cu mine în weekend-uri, când ea lipseşte.
Ştie că ieşim. Weekendul trecut, la masă, l-am întrebat dacă vrea lapte cu ciocolată,
iar el se uită la mine şi-mi zice, "Tati, nu-mi place noua ta prietenă."
- L-ai întrebat de ce? - Nu, era ciudat. Apoi s-a uitat la desene.
Ideea e că trebuie să se-ntâlnească odată şi odată, nu?
Da, dacă relaţia ta cu Hannah e serioasă, atunci...
- E serioasă. - Nu puneam asta la-ndoială...
- Părea c-o faci. E serioasă. - Ba n-o făceam.
Atunci trebuie să se cunoască. Poate fi supărat pentru că simte cât înseamnă Hannah
pentru tine şi simte că nu vrei ca el s-o cunoască.
Dar vreau asta. Doar să fie bine. Vreau să fie la momentul perfect.
- Da. Crezi că există aşa ceva? - Destul cu întrebările. Zi-mi ce să fac.
Acceptă că eşti într-o situaţie în care rezultatul e nesigur.
Singurul lucru sigur e dragostea pentru fiul tău şi încrederea lui în tine.
Dai ai aşa mare încredere în el şi în Hannah, atunci va dura puţin,
dar cred că voi trei veţi fi bine.
Bine.
Dacă greşeşti în privinţa asta, plăteşti.
- Pudra albă e oxid de magneziu, nu? - Da, de unde ai ştiut?
După cum ai văzut, oasele victimei par să se fi topit.
- Ceea ce nu e posibil. - Da, pentru că... oasele nu se topesc.
Exact, dar magneziul arde repede şi puternic.
Dacă oasele au fost expuse focului cauzat de magneziu,
ce arde între 15 şi 45 de minute, la o temperatură de 500 grade Celsius...
Compoziţia biogenică şi structura mineralelor din oase s-ar fi cristalizat,
iar oasele ar părea ca şi cum s-ar fi topit!
Da! Deşi eu m-am gândit prima dată la asta, dacă întreabă cineva de la FBI.
Serios? Dar ca magneziul să se aprindă, e nevoie să fie ud mai întâi.
Aseară, după ce aparatul spectografic a identificat magneziul,
am verificat harta meteo.
Aseară a plouat uşor în apropierea locului unde s-a găsit cadavrul.
Şi cred că eu m-am gândit la asta prima dată.
Dar eu sunt regele laboratorului, iar tu... eşti supusa mea.
- Ce naib... - FBI. Îl căutăm pe Jesse Wilson.
- Jesse e în spate. - E posibil că alea să fie din magneziu?
Da, folosim discuri de magneziu la roţi. De ce?
Nu ştiu. Am o chestie pentru magneziu, atâta tot.
Jesse Wilson?
- Da. - Agent FBI Booth.
- Vă pot ajuta? - Da, îţi lipseşte o camionetă, Jesse?
- Nu. - Am găsit o camionetă arsă
pe numele companiei tale, cu un cadavru pe locul şoferului c-un glonţ în piept.
- Camioneta transporta magneziu? - Şi dacă era aşa?
Atunci şoferul era George Lyford, un angajat. N-a venit de dimineaţă.
- E mort? - Pe cât se poate de mort.
Sărmanul avea probleme cu banii. Aşa că i-am dat resturile astea de magneziu
ca să câştige câţiva dolari pe ele la centrul de reciclare.
Magneziu? E scump.
I le-ai dat aşa, din bunătatea inimii tale?
Da, suntem prieteni din liceu. N-ai făcut niciodată ceva pentru un prieten?
Tatuajul pe care-l ai pe interiorul antebraţului e militar?
Da. Armata a Treia a lui Patton. Bunicul a ucis nazişti în Al Doilea Război Mondial.
- Era un erou adevărat. - Da. Te-a învăţat să tragi cu arma?
Prietenul tău, George, a fost ucis de-un glonţ de 9 mm.
Am verificat înregistrările, iar tu deţii un Luger nemţesc de 9 mm.
Foloseau asemenea arme în Al Doilea Război Mondial, nu?
- Nu-mi place ceea ce insinuaţi. - Îmi pot doar imagina,
îţi vezi vechiul prieten furându-ţi magneziul
şi încărcându-l în camioneta ta. Îl urmăreşti şi...
I-am dat resturile pentru că soţia îl necăjea să aducă mai mulţi bani.
Acum fie mă arestaţi, fie plecaţi naiba din atelierul meu.
Corect.
Mă uitam la traumatismul cauzat de glonţ. Presupunerea noastră iniţială era incorectă.
- Glonţul nu i-a cauzat moartea. - Proba dvs, dră Wick?
Pe radiografie părea că glonţul a penetrat adânc sternul.
Dar după excelenta mea observaţie, cum că magneziul a cauzat cristalizarea oaselor
astfel doar părând că s-au topit, am reexaminat punctul de penetrare.
Glonţul a pătruns doar câţiva milimetri.
Nu suficient cât să-i cauzeze moartea sau paralizarea.
Deci osul s-a deformat în jurul glonţului
din cauza căldurii excesive date de focul de magneziu.
- Foarte bine. - Ştiu.
Veţi pune o vorbă bună pentru mine la FBI, nu? Pentru autorizare?
E o evaluare psihiatrică. Părerea mea nu contează când e vorba de asta.
- Aşa e. - Dacă glonţul nu l-a ucis, cum a ajuns acolo?
Poate c-a fost tras de la depărtare,
iar impactul n-a fost destul de mare ca să fie fatal.
Booth a vorbit cu proprietarul camionetei, Jesse Wilson.
A identificat victima ca fiind George Lyford.
Vom lua istoricul medical al lui Lyford ca să confirmăm.
Wilson susţine că victima se certa cu soţia sa din cauza banilor.
Acum o săptămână, soţia i-a făcut o asigurare de viaţă lui George.
Dumnezeule, soţia chiar l-a fript.
A fost instinctual. E o chestie de-a FBI-ului.
E Kathy Lyford, soţia victimei. Mai are de stat la ora de detenţie încă o oră...
Şi eu am stat o dată la detenţie pentru că l-am făcut prost pe profesorul de Ştiinţe.
- Nu poţi face asta, Bones. - Încerca să ne predea mecanica cuantică
fără a înţelege câtuşi de puţin constanta Planck. Tu cum i-ai fi spus?
Aveai tot dreptul. Nu ştiam detaliile. Îmi pare rău.
FBI. Trebuie să vorbim puţin cu dvs.
Îl vezi pe puştiul ăla cu şapca roşie? L-am văzut la Chopper Shop.
Cât eu vorbesc aici cu Kathy, tu du-te înăuntru şi vorbeşte cu el.
Nu. Adolescenţii sunt bătuţi în cap şi e greu să vorbeşti cu ei.
Scuze, Bones, dar doar pe tine te am. Eu nu pot merge acolo să-l interoghez.
Ar fi nevoie de-un părinte sau un avocat, dar tu nu eşti poliţistă, îl poţi întreba.
- Vă pot ajuta? - Da, FBI.
Vrem să-ţi punem câteva întrebări dacă se poate.
Desigur.
- Eşti suplinitoare? - Nu. Sunt antropolog judiciar.
Şi, ca să ştiţ i, sunt complet împotriva detenţiei ca formă de pedeapsă a tinerilor.
Da, dacă vreau să fumez, nu e treaba Fratelui Mai Mare.
- Fratele tău mai mare învaţă aici? - Vorbesc de profi. Avem drepturi.
- Fac Istoria Americii, deci ştiu. - Încearcă să controleze tot ce facem.
- De parcă suntem încă copii sau ceva. - Sigur nu sunteţi copii.
Probabil eşti la menstruaţie de câţiva ani.
În multe culturi primitive, deja ai fi responsabilă de propriii copii.
- Eşti tare. - Sunt?
Da. Poate că mă poţi ajuta să ies de aici. Nici măcar nu ştiu de ce sunt aici.
- Ai copiat la testul la chimie. - Am un cămin destrămat. Trebuie să conteze.
Dar dvs, dle? De ce sunteţi aici?
Randy nu vorbeşte mult.
A descărcat filme porno pe computerul bibliotecii.
Eşti în călduri, nu? Am un mod mai bun de a te face să te desfaci la pantaloni.
La naiba, Amber!
Ca adolescenţi, procesul de decizie e compromis de schimbările hormonale.
Nu puteţi fi responsabili pentru comportamentul vostru.
Tu repari motociclete, nu?
Ţi-am zis că nu-i place să vorbească.
- Eşti sigur că e George? - Da, sunt sigur.
Da, trebuie să plec. Ar trebui să-i sun părinţii.
Săptămâna trecută i-ai făcut o asigurare de viaţă destul de scumpă soţului tău.
- Şi? - Cred că ştii ce insinuez aici.
Stai, asigurarea a fost ideea lui George.
Încercam să facem un copil şi dacă i se întâmpla ceva,
voia să fie sigur că ne descurcăm.
Soţul tău n-a venit aseară acasă. Nu ţi s-a părut ciudat?
Eram într-o excursie cu elevii la Mt. Vernon. Abia diseară ne vedeam.
- Înţeleg. - N-aveam de ce să cred că lipseşte.
Îmi iubeam soţul. Voi face orice ca să vă ajut cu investigaţia.
Bine. Aş vrea să vii mine pentru un interogatoriu.
Bine.
Am extras glonţul din sternul victimei. Am presupus c-a fost împuşcat.
- O ipoteză logică. - Dar nu are striaţii.
Ceea ce-nseamnă că n-a fost tras cu arma.
- Atunci cum a ajuns glonţul în pieptul său? - Îmi sugerezi să fac un experiment?
E ideea mea deci trebuie să mă laşi să te ajut, nu? Înălţimea ta?
Bună.
- Sper că rama asta e-n regulă. - Ia uite. E grozavă.
Semănaţi aşa mult. Şi lumea e mai bună pentru asta.
- Vreau să-l cunoşti. - Eşti sigur?
- Nu vrei să-l cunoşti? - Desigur.
- Dar... - Ce?
Când ţi-am zis că nu mă pricep la copii, era adevărat.
Nu vreau să stric nimic între tine şi fiul tău.
Te iubesc, da? Şi el te va iubi. Şi nu te gândi la el ca la un copil.
Gândeşte-te la el ca la un tip scund care n-are voie să bea.
Dacă mă urăşte?
E imposibil.
Deja i-am spus tipului ăluia, Booth, că eu şi George aveam datorii.
De ce trebuie să tot spun asta?
FBI-ul crede că pot veni cu o altă perspectivă.
Eşti psihiatru. Voi inventaţi chestii. Nu trebuie să spun nimic.
Ştiu, dar cooperarea chiar te-ar ajuta.
Deci tu şi soţul tău vă certaţi din cauza banilor?
Sigur, ca multe cupluri.
Astea sunt extrasele de cont de anul trecut.
Văd că-ţi plăcea să cumperi multe lucruri din reclamele de la televizor.
Poţi ieşi în avantaj dacă iei de acolo, pentru că se cumpără la bax.
Am înţeles. Îţi plac şi licitaţiile pe internet.
Văd c-ai cumpărat cartonaşe Star Wars.
Da. Am crescut cu fraţii mei şi eram toţi fani ai "Forţei."
Înţeleg. Şi eu sunt un războinic stelar.
"Nu-mi spune filozof fără minte, glob supraponderal de grăsime."
- Poftim? - C-3PO. Am vorbit exact ca el.
Din Star Wars? E cea mai citată replică din film?
Da, desigur.
Îmi poţi spune de ce ai dat 500$
pe un cartonaş cu un Cavaler Jedi cu marginea roşie, ce valorează sub un dolar?
Nu ştiu. Cred c-am făcut o greşeală.
Dar cartonaşul Clone Wars, pe care l-ai cumpărat luna trecută?
Din nou, ai cheltuit 500$, dar probabil îl găseai pe internet la 50 de cenţi.
Când sunt stresată, fac cumpărături.
- Nu trebuie să facem din ţânţar armăsar. - N-o fac să pară ceva ce nu e.
- Te asigur. - Bine.
- Hannah îl va cunoaşte pe Parker mâine. - Nu pari fericit.
Ba sunt. Va fi grozav. Va fi foarte bine. Dar sunt puţin îngrijorat.
Pentru că-i eşti loial lui Parker şi dacă n-o acceptă pe Hannah,
ai putea s-o pierzi pe femeia iubită.
- Nu e aşa simplu, Bones. - Probabil. L-ai putea trimite la internat.
- Asta fac englezii de multe generaţii. - La internat? Nu-l trimit la internat.
Atunci nu m-aş îngrijora în locul tău. Nu-ţi va face niciun bine.
Dacă relaţia ta se destramă, îngrijorarea n-o va salva.
- Mersi, Bones. - Desigur.
Kathy Lyford a cheltuit mii de dolari cumpărând cartonaşe Star Wars online.
Şi ce, am avut o mătuşă care-şi cheltuia toţi banii pe borcane vechi de prăjituri.
Cu ce ne-ajută asta în cazul nostru?
Da, dar sunt sute cei care vând cartonaşe Star Wars online.
Kathy şi-a cumpărat toate cartonaşele de la aceeaşi persoană, la preţuri umflate.
Crezi că spală cumva bani prin comerciantul ăla online?
Deci plătea mult pe marfă relativ nevaloroasă.
Exact la asta mă gândesc. Kathy îşi cumpăra totul de la un vânzător numit Vader649.
O să obţin un mandat ca să aflăm identitatea acestui Vader649.
- Bine lucrat, Sweets. - Da, aşa e, nu?
Bine lucrat. Ştii tu.
Glonţul de 9 mm e pe magneziu. Pot vedea dacă focul e de ajuns să-l declanşeze.
Dovedind că a fost tras din muniţia ţinută în maşină.
- Da, asta ar explica lipsa striaţiilor. - O supoziţie simplă, dar elegantă.
Stropitul simulează ploaia uşoară. Pentru că e nevoie de apă să aprinzi magneziul.
Şi, deşi magneziul poate fi aprins de lumina răsăritului,
voi folosi arzătoarele să economisim stimp.
Uite. Dat fiind spectografia fluorescentă a magneziului, vei avea nevoie de ăştia.
- Oricând. - Hai să le dăm drumul ticăloşilor.
- Te simţi bine? - M-ai împuşcat!
Tehnic, nu. Glonţul e în apărătoare.
Ai fost lovit de cămaşă pentru că n-am ţinut cont de a treia lege a lui Newton.
- "Pentru fiecare acţiune există ... - "O reacţie opusă egală." Ştiu.
- Acum mi-aduci trusa de prim ajutor?! - Da, desigur.
Dr. Hodgins, experimentul nostru a fost un succes, nu?
Du-te!
- Paul, ştim că tu eşti Vader649. - Şi? E ilegal să folosesc userul ăla?
Nu. Mă interesează mai mult că eşti suspendat pentru bătaie, intimidare...
Ca avocat al său, obiectez, dr. Sweets.
Bine, te asigur că sunt la fel de preocupat de bunăstarea lui Paul ca şi tine.
- Dacă are probleme, are nevoie de ajutor. - N-am greşit cu nimic.
I-ai vândut cartonaşe Star Wars profesoarei tale, nu?
- Da. Capitalismul guvernează, nu? - Te plăteşte mai mult decât valorează.
Mult mai mult. Peste 3.000$ pe cartonaşe ce nu valorează nimic.
- Dna Lyford te plătea pentru altceva, nu? - Nu răspunde.
L-ar ajuta dacă ne-ar da o explicaţie. Pentru că acum, FBI-ul crede
că dna Lyford te-a plătit să-i ucizi soţul.
Paul, nu spune nimic.
Îi plăteai lui Paul Linoto 500$ pe lună pentru nişte cartonaşe fără valoare.
Nu vreau s-o fac să pară mai mult decât e, dar arată rău fără ajutor din partea mea.
Bine, recunosc că-l plăteam pentru ceva. Nu-mi permiteam şi era un mod de a plăti.
FBI-ul crede că scoteai 500$ pe lună de pe card
ca să-l plăteşti pe Paul să-ţi ucidă soţul ca să iei banii de pe asigurare.
- Doamne, n-aş face asta. Nu. - Nu? Bine. De ce-l plăteai?
Aveam o aventură, da? Paul ne-a prins şi mă şantaja.
Mi-a spus să-i dau 500$ pe lună, altfel îi spunea soţului meu.
E uimitor cât de complicate pot deveni relaţiile amăgitoare, nu?
- Trebuie doar să ştiu cu cine te culcai. - Chiar e necesar?
- Mai mulţi oameni vor fi răniţi. - E necesar, dacă nu ţi-ai ucis soţul.
E unul din elevii mei.
Numele lui e Randy Siminoff. George i-a găsit o slujbă la Jesse's Chopper Shop.
- E elev? Câţi ani are? - Şaptesprezece.
Ştiu c-a fost o prostie.
O să mă puneţi sub acuzare?
- Depinde de procuror. - Îmi iubeam soţul, dr. Sweets.
Relaţia mea cu Randy s-a întâmplat pur şi simplu.
- Dar sunt o profesoară bună. - Nu, de fapt nu eşti.
- Randy te iubeşte? - Nu ştiu.
E tânăr, dnă Lyford. Prea tânăr ca să facă faţă situaţiei în care l-aţi pus.
E posibil să fi crezut că, dacă vă ucide soţul, veţi putea fi împreună mereu.
- Doamne, eu... - Da. Nu eşti deloc o profesoară bună.
- Da. - Bună, Lance.
Credeam că e programarea de la 3:00. Ştii, vine un pacient.
Voi fi rapidă. Mai târziu am evaluarea psihiatrică.
Ştiu. Eu le fac de obicei, dar m-am retras.
- Pentru că încă simţim ceva? - Da.
- E drăguţ. - Ştiu.
- Sentimentul, nu retragerea. - Etic e să mă retrag.
- Nu, e şi dureros. - Unde baţi, Miss Daisy?
- Ce e la test, Lance? - Nu, nu-ţi pot spune asta.
Dar ştii că sunt excepţională la munca mea,
şi ştii că oamenii au o tendinţă să... mă judece greşit.
- Da. - Pentru că nu mă cunosc cum o faci tu.
Şi n-ar fi drept să-mi pierd autorizaţia din cauza asta.
Lancelot nu vrea ca Miss Daisy să-şi piardă slujba pe care o iubeşte, nu?
Normal că nu, dar n-ar fi etic să te ajut.
- Bine. - Bine.
Probabil îmi voi găsi o altă slujbă.
Undeva. Probabil.
Bine, putem discuta despre test, dar nu-ţi voi da răspunsurile.
Lancelot!
Mulţumesc. Bine, asta a fost tot pentru azi.
Voi programa noua întâlnire curând.
- Da, doctore. Mulţumesc, doctore. - Cu plăcere, pacient.
Agent Coors, sper că acele cărţi pe care ţi le-am dat
despre personalităţile multiple te-au ajutat.
Bine.
Deci după ce am scanat toate oasele, mi-am adus minte de Girolamo Cardano.
Matematicianul şi anatomistul italian din secolul al XVI-lea?
Da, el. A venit cu o serie de ecuaţii matematice ca să descrie sistemul scheletic.
Programând ecuaţiile în computer, am putut reconstrui sistemul scheletic,
în acelaşi fel în care un arhitect judiciar poate reconstrui o clădire dărâmată.
- Ai îndreptat oasele? - Sigur. Ia uite.
- Uimitor. - Sunt urme pe iliac.
Nu cred că o rană în acel loc ar putea fi fatală.
Dar o mandibulă fisurată ar putea fi. Mai ales dacă a fost secţionată carotida.
- Victima ar fi sângerat excesiv. - Şi noi am avea cauza morţii.
Bazându-ne pe urma rănii, care se îngustează, căutăm un cuţit.
- Deci a fost înjunghiat. - Daisy va trebui să găsească osul deformat
- ...pentru probe lăsate de arma crimei. - Nicio problemă.
Asta e.
Bine. Hannah a participat la o cursă adevărată de cămile.
- Ce-ar fi să-i povesteşti. - Aproape am câştigat, dar cămila s-a oprit
exact înainte de linia de sosire. S-a hotărât să tragă un pui de somn.
- Chiar acolo, pe culoarul cursei. - E amuzant, nu?
- Pot arunca la coş? - Nu, nu acum.
Spune-i de târgul de ştiinţă de la şcoală. A ieşit pe locul doi.
- Trebuie? - Da, spune-i ce vulcan ai făcut.
Era aşa tare. L-am făcut...
- Seeley, pot vorbi cu tine puţin? - Da.
- Chestia asta nu merge. - Bine, lasă-l puţin. Are nevoie de timp.
Lasă-mă pe mine câteva minute. Singură.
Îţi urmez sfatul. E un tip scund care nu bea.
- Nu voiam ca asta să fie... - Sunt ziaristă.
- M-am descurcat cu tipi mai duri ca Parker. - Da.
Bine, mă duc să-mi iau telefonul din maşină, da? Stai aici cu Hannah.
Nu ştii cine sunt şi n-ai încredere în mine.
Poate că mă urăşti puţin. Sau chiar mai mult.
Poate că-ncerc să-ţi fur tatăl.
N-ar fi mai bine dacă ai şti sigur ce se-ntâmplă?
Ca să ai un motiv real să mă urăşti?
Uite-mă. Întreabă-mă absolut orice vrei.
- Chiar ai călărit o cămilă? - Da.
- Te culci cu tata? - Da.
Dacă vă căsătoriţi, cum trebuie să-ţi spun?
- Hannah. Aşa mă cheamă. - Aţi face copii?
Nu. Deja sunt copii pe lume care au nevoie de familii bune.
Dacă mă hotărăsc să am copii, o să adopt unul din ei.
- E un răspuns bun. - Şi eu cred asta.
- Îţi plac câinii sau pisicile? - Câinii.
- Burgeri sau hot dog? - Ambele.
- Care e îngheţata ta preferată? - Ciocolata.
Mie-mi plac căpşunile. Ai întrebări pentru mine?
- Care e numele de botez? - Matthew.
- Ai vrea să călăreşti o cămilă? - Sigur. Sunt copil.
- Care e emisiunea ta preferată? - Wizards of Waverly Place.
Când tata s-a căsătorit cu mama, a trebuit să renunţe la puterile lui magice.
Eu n-aş renunţa niciodată la puterile mele magice pentru o fată.
Nu te învinovăţesc.
De ce n-ai luat primul loc la târgul de ştiinţă?
Pentru că Ben Bradley a trişat, iar tatăl său i-a făcut proiectul.
- Au folosit un cartof să aprindă un bec. - Ticălosul.
- Şi încă cum. - Pot vedea asta?
- Cum o învârţi? - Stai, nu.
- Cum e? - O faci mai repede.
Nu l-am făcut pe Randy Siminoff să vorbească înainte,
dar acum că ştiu că preferă tipul profesoarelor mature, poate-l pot fermeca.
- Nu şi nu. - Nu crezi c-ar fi atras de mine?
- Ce? Nu, normal că da. - Mulţumesc, pentru că sunt tare.
Delincvenţii mi-au spus asta şi Parker la fel.
Când m-am aruncat în piscină ca ghiuleaua. Ţi-aduci aminte?
Da, mi-aduc aminte. Mi-ai udat sandvişul cu chiftele. Cum aş putea uita?
Apropo, cum a mers cu Hannah şi Parker? S-au cunoscut?
Da, a fost bine. E uimitoare cu el.
De ce n-ar fi? Toţi o iubesc.
- Da, cred că va fi bine. - Mă bucur.
Puteţi veni toţi trei să înotaţi când vreţi.
- Bine. - Ştiu cât îi place lui Parker la piscină.
Grozav. Mersi.
- Cum îl vei face pe Randy să vorbească? - Poate că nu e nevoie încă.
Cum nu ai drept la intimitate în campus, avem autoritatea de a-i căuta în vestiar.
Poate are un jurnal sau un fel de bilet pentru Kathy.
E ăsta.
Bones, hai să chemăm avocata. Are un client nou.
În testele astea psihologice există un număr de întrebări cruciale.
- Da, cruciale. - Restul nu prea contează.
Computerul verifică întrebările, să vadă dacă răspunsurile declanşează o alarmă.
Abilităţile tale sunt cuprinzătoare.
Cu intuiţia ta şi cunoştinţele largi, aplicabile în lumea reală.
N-o să-ţi dau răspunsurile. Nu vrem să trişăm.
- Nu. - Doar paza bună, trece primejdia rea.
- Absolut. - Bine.
De exemplu, dacă una din întrebări ar fi "Care e culoarea ta preferată?"
Oricare în raza nanometrică de la 630 la 740.
- Şi anume...? - Roşu.
- Roşu e rău? Care e bine? - Trişezi, Daisy.
Ceva în raza nanometrică de la 520 la 570?
- E verde. - Verde, da, verde e bine.
Bine, următoarea întrebare.
- Care e numărul tău preferat? - Oricare din constantele Feigenbaum.
Încearcă să te gândeşti la un număr existent între 1 şi 10.
Nu, în cazul ăsta, întrebarea ar fi "Care e numeralul tău preferat?"
Doi. Spune "doi."
- Acum trişăm? - Da.
- "Ai o relaţie monogamă?" - Da.
Asta nu era la test, nu? Vrei doar să ştii dacă sunt fidelă.
Nu, nu era în test, dar mă bucur.
Ştii de ce numele tău e Sweets?
- De ce? - Pentru că eşti aşa dulce.
- Încerci să trişezi?! - Doar m-am uitat puţin.
Următoarea întrebare.
Stai.
- Scuze. Agentul Booth are nevoie de mine. -Eu aştept aici şi mă uit pe întrebări.
- Nu e nevoie. Te vei descurca. - Dar...
Crede-mă, Miss Daisy. Vei fi bine.
Da, făceam sex cu dna Lyford, dar nu era... mare brânză.
Deşi colegii tăi ar crede că, dacă faci sex cu un adult
e un fel de victorie, tot e un abuz, iar daunele psihologice pot fi importante.
Dr. Sweets, ce vreţi să spuneţi cu asta?
Ca avocată a sa, aş crede că ştiţi, dnă Hanover.
Studiile arată că, odată ce relaţia nu merge, elevul se simte neputincios şi nervos.
Agentul Booth ţi-a găsit un cuţit în vestiar. George Lyford a fost înjunghiat.
L-am avut la şcoală să deschid vestiarul unui tip
şi să-i arunc un păstrăv mort. A fost o glumă.
El a-nceput când mi-a dat cu spray paralizant în pantalonii de sport.
Bine, să revenim de tine şi de profesoară. Spui că era vorba doar de sex.
- Nu simţeai mai multe pentru ea? - Aşa e.
Dar avem desfăşurătorul telefonului mobil, Randy.
Tu şi dna Lyford aţi vorbit cam două ore pe zi în ultimele trei luni.
Asta nu pare a fi "doar sex."
Bine, o iubeam. De ce e aşa o nebunie?
Şi ea mă iubeşte pe mine. Am simţit asta.
Dar n-am ucis pe nimeni. N-a fost nevoie.
- L-ar fi părăsit. - Randy, nu mai vorbi.
Înţeleg că eşti aici să-l protejezi, dar vrem să ştim unde a fost Randy
când George Lyford a fost ucis.
- Acasă. Ca-n fiecare seară. - Bine, era cineva acasă cu tine?
Locuiesc cu mătuşa mea, dar lucrează noaptea.
Dar mă iubeşte, da? Ştiu asta. L-ar fi părăsit.
Am primit rezultatele.
Analiza S.E.M. spune că arma crimei era un cuţit făcut de oţel carbon.
Ceea ce-nseamnă c-a fost fabricat înainte de 1964.
Înseamnă că şi cuţitul găsit în vestiarul lui Randy nu era arma crimei.
Cuţitul cu care a fost înjunghiată victima era laminat în argint.
- De ce ai lamina lama în argint? E moale. - Aşa e.
Nimeni nu foloseşte argintul ca să lamineze lama, asta dacă nu e o lamă Damascus.
Ai spus asta într-un mod foarte teatral. Te rog, continuă.
Hitler a pus să se fabrice 30 lame Damascus pentru comandanţii săi importanţi.
Acele cuţite erau râvnite de soldaţii americani.
Unele au fost luate ca suveniruri de soldaţii din Armata a Treia a lui Patton.
Proprietarul Chopper Shop avea un bunic care a fost în armata lui Patton...
Armata a Treia. Da, ştiu.
Probabil că arma crimei îi aparţinea lui Jesse Wilson.
Despre ce e vorba? V-am spus de George. V-am ajutat.
Apreciez asta. Poate ne poţi explica de ce a fost ucis George Lyford cu cuţitul tău.
Stai aşa. Ai zis că George a fost împuşcat. A fost înjunghiat?
Da, înjunghiat. Armata a Treia a lui Patton.
Bunicul tău a adus un cuţit de-al naziştilor din Germania, nu?
Da, era superb. Dar a fost furat.
- Laşi o piesă aşa valoroasă la vedere? - Valoroasă? Nu ştiam.
L-am lăsat cu celelalte lucruri... căşti, medalii, insigne.
S-au dus toate. Chestiile naziste, unelte şi părţi de motocicletă au fost furate.
- Când s-a întâmplat asta? Ieri? - Nu. Acum şase luni.
Am făcut plângere la poliţie. Mereu am suspectat-o pe prietena lui Randy,
- ... dar n-aveam dovezi. - Randy avea o prietenă?
Se despărţeau mereu. E o pacoste. După ce am fost furat, nu mai avea aşa des aici.
Mi s-a aprobat. Am trecut evaluarea psihologică.
- E o cerinţă absurdă şi inutilă. - De acord.
Dar văzută prin ochii lui Lance, psihologia poate fi fascinantă.
Când m-au întrebat care e culoarea mea preferată,
am spus ceva în raza nanometrică de la 520 la 570.
Erau nedumeriţi. Proştii.
De acord. Dar mă bucur că am trecut.
- Aş putea lucra aici o veşnicie acum. - Atunci fă-te folositoare.
Examinez osul iliac drept, care, din cauza demineralizării,
e acum localizat acolo unde găsim în mod normal tuberozitatea ischiatică.
- De ce examinezi osul iliac? - Angela a identificat unele urme pe os.
Par a fi o secvenţă de linii.
La o cercetare amănunţită, am văzut că e o a doua secvenţă ce se apropie de prima.
- Crezi că urmele sunt edificatoare? - Nu sunt sigură.
Văzute cu ochiul liber, urmele par a fi aleatoare,
dar dacă extrapolez aşa...
- Ce-ar putea forma asta pe iliac? - Îmi dai voie?
- Acum sunt autorizată să lucrez singură. - Desigur.
- Dr. Brennan, e un fermoar! - Un fermoar deschis.
Şi dinţii sunt îndoiţi. A fost deschis forşat.
Am văzut pe cineva ieri făcând asta. Foarte bine lucrat, dră Wick.
Asta se-ntâmplă când FBI-ul are încredere în tine.
Bună. Am întrebat dacă pot eu să-ţi aduc cardul.
Felicitări.
O să curăţ eu asta.
- Pune-l. - Bine.
Ce facem aici, agent Booth?
Amber a spus că va face orice ca să coopereze în cadrul investigaţiei.
Ne-am gândit s-o aducem la locul crimei ca să poată explica nişte lucruri.
- Ce să explic? - Ştim că tu ai făcut-o, Amber.
- Ştim că tu l-ai ucis pe George Lyford. - E o nebunie.
Ştim şi că ai amanetat unele unelte furate de la Jesse's Chopper Shop.
Şi casele de amanet ţin evidenţa.
Jesse i-a tăiat din salariu lui Randy, aşa că am găsit o cale să recuperez diferenţa.
- Pentru că era prietenul tău? - Şi?
N-ai amanetat totul, pentru că am găsit asta în dormitorul tău.
- E arma crimei, Amber. - A-ncercat să mă violeze.
De asta m-a dus George acolo.
Nu, aveai cuţitul la tine pentru c-ai crezut că George va fi supărat şi-şi va ucide soţia.
Aşa Randy venea înapoi la tine. Dar George nu voia să te ajute.
Credeai că te poţi răzbuna pe dna Lyford făcând sex cu soţul ei.
Fermoarul lui a fost deschis forţat aşa cum i-ai făcut lui Randy în detenţie.
George n-a vrut să facă sex cu tine. Randy te-a părăsit, George te-a îndepărtat,
aşa că ai luat-o razna şi l-ai înjunghiat cu cuţitul.
Chiar şi dacă o puteţi dovedi, ies în cel mult un an.
Sunt un copil dintr-o familie destrămată.
- Ce se va întâmpla cu profesoara? - Procurorul o va pune sub acuzare.
- Va face închisoare. - Serios?
Da, şi orice ai face, nu-mi spune cât de normal e
ce a făcut, pentru că femeile din tribul Ramalamadingdong se culcă cu adolescenţii.
Nu voiam s-o fac. Cred că profesoara trebuie să plătească pentru faptele ei,
indiferent ce acceptă societăţile.
Deşi, nu ştiu nimic despre tribul Ramalamadingdong.
Căpetenia Shoobop-Shoobop, a inventat rock&roll.
O glumă. Foarte amuzant.
Poate căpetenia ta îl cunoaşte pe Polyphony din tribul Gavotte.
A inventat muzica barocă ce-ncepe mereu la a treia bătaie la bar.
Acolo sunt. Hai, puştiule.
Tată, am fost la grădina zoologică. Puteai călări cămile.
Eram sigură că a mai călărit înainte. Ar putea fi jocheu.
La grădina zoologică? Ce s-a întâmplat cu mersul după îngheţată?
- Da, la grădina zoologică. - Am văzut un leu făcând pipi 10 minute.
Asta e fizic imposibil.
Vezica unui leu adult, când e plină, poate ţine aproximativ 1.500 ml de urină.
Vezica ar fi complet goală în 37,5 secunde.
Spune mereu chestii ciudate. E super.
- Da, suntem prietene. - Ştie totul.
Fii atentă. Ce animal trage cel mai mult vânturi?
Termita. Din cauza dietei lor şi digestiei,
produc la fel de mult gaz metan ca şi industria. Dar nu le poţi auzi.
- Nu e super? - Foarte.
Putem merge la ea acasă să înotăm. Poate să se arunce ca ghiuleaua.
- Hannah poate veni, nu? - Sigur.
- Ai puţină îngheţată de ciocolată pe bărbie. - Da, e noua mea preferată.
Eşti uimitoare.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro