Paisley? Ştiu că eşti aici.
De ce nu mi-ai răspuns la telefon?
Super.
Iubito. Ghici cine e aici.
Hai să ne distrăm puţin sub duş.
Unde eşti, scumpo?
"Lime in the Coconut"? Nu e ceva pe care să-l cânţi dimineaţa.
- Da. Cântam...? - Da.
- Doamne, nu te-am mai văzut pe aici. - Da, pentru că banda e pentru şoareci.
- Trebuie să te-ntreb ceva. - Bine.
Acum ceva timp, Bones... oarecum...
a spus oarecum că mai simte ceva pentru... ştii tu...
Stai. A spus că te iubeşte? A fost aşa directă?
- Treci direct la subiect. - Trebuie. Cam gâfâi aici.
- Da, asta a spus. - Bine. Şi tu ce i-ai spus?
"Îmi pare rău. Sunt cu Hannah... acum. Am mers mai departe. O iubesc pe Hannah."
Nu i-am spus lui Hannah, şi oarecum mă macină.
Înţeleg. Doamne... acum urc.
Sweets! Sweets!
Dacă asta te macină, atunci ar trebui să-i spui lui Hannah.
Bones şi Hannah sunt prietene acum. Nu pentru asta sunt secretele?
Poate-mi poţi da ceva ca să nu mă mai simt aşa vinovat.
Poate că e greu deoarece încă simţi ceva pentru dr. Brennan.
Ce? Nu. Nu. Ştii ce? A fost o idee proastă.
- O să vorbesc cu Hannah, da? - Bine.
- Nu mai aduce vorba de mine şi de Bones. - Ce faci?
De ce nu pot opri asta? Ce i-ai făcut?
Mă ajută cineva?
Dl. Şvaiţer e aici?
Găurile din ţesut par să fie cauzate
de presiunea apei şi de numeroasele duze.
Potrivit măsurătorii, duşul mergea de trei zile.
- Mi se pare că e timpul morţii. - Ştim care era temperatura apei?
Încălzitorul de apă a păstrat temperatura la 41 grade în tot timpul acesta.
Mai mult decât suficientă ca să penetreze ţesutul necrozat.
Bine, am identificat cadavrul?
Ce se vede din osul sacru indică cum că e femeie.
Suprafaţa pubelui arată că avea până în 25 de ani.
După spusele vecinilor, casa îi aparţine lui Paisley Johnston, 23 de ani.
- Frumos loc pentru o fată de 23 de ani. - O bogătaşă petrecăreaţă.
A suferit o fractură LeFort, ce a determinat fragmentarea oaselor faciale.
Forţa apei de la duş a împins fragmentele în scurgere.
Va trebui să le recuperăm ca să facem reconstrucţia.
- Lucrez la asta. - Tocmai l-am auzit pe Hodgins. Unde e?
Sunt sus, pe acoperiş, desfund aerisirea. Părul victimei?
S-a scurs, apoi tot cocoloşul
s-a prins de ţesutul adipos, care s-a topit de pe...
- Bine, te-am auzit destul. - Începem.
Când încep să aspir, vă sugerez să vă îndepărtaţi de scurgere, da? Alo?
- Şurubelniţă, te rog. - Bine, începem.
Cred că văd fragmente osoase.
Treci, treci...
Sigur e un fragment cranian.
- Lanternă? - Da.
Auzi ceva?
E un mic bolborosit atâta tot.
Când e vorba de instalaţii, femeile habar n-au.
Bun, suntem acoperiţi de ţesut şi fragmente osoase.
Daţi-le jos în pungile de dovezi şi aveţi grijă să nu înghiţiţi.
Bones - Sezonul 6 Episodul 10 - Cadavrul din geantă
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Mulţumiri www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
- Ai aflat cauza morţii, dr. Edison? - Hematom epidural,
rezultat dintr-o fractură de presiune a occipitalului.
Mi se pare mie sau e ciudat de linişte aici?
Toţi încearcă să-ţi respecte dorinţa pentru un mediu liniştit şi profesionist.
Îmi pare rău. A fost o cerere nedreaptă din partea mea.
- Serios? - Prietena mea zice că-mi place să fiu nefericit.
Că locul de muncă poate fi atât un mediu social sănătos, cât şi profesionist.
Cred că n-are dreptate. Ai confirmat că victima e Paisley Johnston?
Nu încă. O bucată mare din osul occipital lipseşte,
ca să nu mai vorbim de tot de la sud de globul ocular.
Dar am putut determina că victima noastră avea o scolioză uşoară.
Ne-ar putea ajuta să-i confirmăm identitatea.
Booth încearcă să dea de părinţii lui Paisley, dar sunt în Antarctica.
Şi părinţii mei călătoresc des.
Cred că pot avea probleme cu abandonul care mă fac să fiu retras.
Asta explică comportamentul meu la locul de muncă.
Chiar începi să fii deschis.
Odată ce dr. Hodgins recuperează fragmentele osoase
din instalaţie, vom putea reconstrui craniul şi determina arma crimei.
Eu voi îndepărta restul ţesutului ca să te poţi uita mai bine la oase.
Dr. Edison te poate asista.
Încă ieşi cu ginecologul acela?
Ai trecut de la zero la 60 cât ai clipi.
O să mă concentrez să îndepărtez restul ţesutului,
dacă nu te deranjează.
Sigur.
Dacă-i dorea cineva moartea lui Paisley Johnston, sigur n-a fost compania cardului.
- Da? Era cheltuitoare? - La nivel de olimpiadă.
Dar nu e nimic în documentele ei care să sugereze un motiv pentru crimă.
I-am verificat paginile de socializare. E un instrument sofisticat de a-i face profilul.
- Se poate? - Da, n-ai decât.
Bine. Ai vorbit cu Hannah?
- O voi face. - Bine.
Am fost puţin ocupat aici. Victima unei crime, ţii minte?
- Vei vorbi tu. - Predau un curs de persecutare
la şcoala de psihiatrii? Hai să rămânem pe subiect, Sweets, să vedem ce ai găsit.
Paisley Johnston.
Cine postează aşa multe fotografii cu sine?
- Cineva cu tendinţe narcisiste. - Merge în club cu un şobolan?
Chinchilla. Numele lui e Chi-Chi. Apare des.
Probabil se simţea mai în siguranţă împrietenindu-se cu un animal decât cu un om.
- Are o mulţime de prieteni. - Nu prieteni, cât admiratori.
Pare să fi interacţionat direct doar cu o persoană.
- Cine? - Nicole... Twist.
Au făcut schimb de mesaje în aproape fiecare oră a dimineţii de luni de zile.
De obicei, doar complimente sau exclamaţii ale prieteniei nepieritoare.
Uită-te la mesajul de acum patru zile.
"Nu-mi vine să cred ce ai făcut. Eşti cea mai falsă din lume. Târfă."
Ce limbaj e ăsta între cele mai bune prietene?
Şi atunci Nicole, singura şi cea mai bună prietenă a lui Paisley,
a întrerupt relaţia nemaifiind prietenă cu Paisley.
Simbolic, asta e grav.
- Destul de grav pentru crimă? - Te anunţ, dacă mă laşi să discut cu ea.
- Ai prins-o. - Acum, cu Hannah... şi dr. Brennan...
Dispari.
Nu pot să cred. Mă gândeam că Paisley a plecat din oraş.
- V-aţi certat recent, Nicole? - De treaba cu poşeta?
- Sigur. Spune-mi de poşetă. - Paisley mi-a cumpărat una de ziua mea.
O Chanel neagră din piele de miel cu accesorii din argint.
E... un lucru bun?
Eu de fapt voiam poşeta de piele de miel cu accesorii din aur.
Ştiu că ei spun că n-ai nevoie să asortezi metalele.
Dar... serios, uită-te la culoarea pielii mele.
Argint? Oricum, m-am dus la Chanel să-ncerc să schimb poşeta.
M-au arestat.
- Paisley mi-a dat una falsă. - Paisley ţi-a dat o poşetă contrafăcută.
Am fost umilită.
Complet... umilită.
Deci nu era doar o poşetă. Era... trădare simbolică.
Era normal să vrei să te răzbuni.
- Pentru o poşetă. - Chanel? Să ştii.
Şi am făcut-o. Am...
scos-o din lista de prieteni pe loc.
Acum nu mai e.
O vreau înapoi.
Vreau s-o adaug iar în lista de prieteni.
- Hodgins. - Da.
- Scumpule, de ore te ocupi de asta. - Ştiu.
Când am desfundat aerisirea, s-a creat un curent invers artificial
şi unele din rămăşiţe au ajuns pe ţevile chiuvetei, dar voi recupera totul.
Ţi-am adus ceva de mâncare.
Deşi copilului i s-a făcut foame şi... am mâncat ceva din ea.
- Mai mult din ea. - Bine. Aşa mă-ntorc mai repede la lucru.
Trebuie să spun că locul ăsta e fantastic.
Aş putea locui aici.
Şi cartierul e drăguţ. Nu e închis în spatele porţilor şi tufişurilor.
- Nu-ţi place casa noastră? - E a ta.
Şi înainte, era a tatălui tău. Şi înainte de asta, era a bunicului tău.
- Înainte de asta, a străbunicului. - Serios?
Chester Putnam Hodgins. N-am văzut un candelabru care să-i displacă.
Nu mă-nţelege greşit. E drăguţ, doar că...
Nu-ţi poţi vedea copilul într-un cartier ca ăsta?
Mergând pe bicicletă cu ceilalţi copii şi jucându-se kickball?
Da, e drăguţ.
- Lăsând deoparte crima. - Cred că avem nevoie de un loc al nostru.
Un loc unde să ne facem propria istorie.
Îmi dai, te rog, şi mie forcepsul din geantă?
Să vină fragmentele osoase.
Mulţumesc. Hai la tata.
Da. Ce e asta?
Pare a fi o hârtie.
E cu părul şi fragmentele osoase, trebuie să fi fost la duş când a murit Paisley.
De ce ar avea o hârtie la ea sub duş?
Pare să scrie ceva. Probabil în chineză.
- Poţi reconstrui asta? - Sigur.
Dacă pot mânca budinca pe care ţi-am adus-o. Nu e pentru mine.
Copilul adoră budinca.
- Te iubeşte? - Mă iubea. La trecut.
- I-am spus că nu se va mai întâmpla. - Nu va trece aşa uşor peste asta.
- Dar tu? - Ţi-am spus... totul e parte din trecut.
Orice am simţit, nu mai simt, doar pentru tine.
Ştiam că voi doi sunteţi apropiaţi, dar...
Ai fi preferat să nu spun nimic şi să ţin asta secret?
Nu. Nu. Dacă aş afla că-mi ascunzi asta, atunci m-aş îngrijora.
- Da. - Şi apoi te-aş ucide.
Ai tot dreptul.
- Doamne, ce-i voi spune lui Brennan? - Nimic.
- Nu trebuie să spui absolut nimic. - E prietena mea. Va şti că ştiu.
- Trebuie să luăm prânzul mâine. - Dacă aduci asta-n discuţie,
ia-o uşor pe Bones pentru că nu e ca ceilalţi. Ştii asta.
E mult mai simplu să fiu împuşcată decât să mă descurc cu aşa ceva.
Nu? Sunt de acord cu tine.
Nu-nţeleg care e problema. Permisul de conducere spune
că Paisley Johnston are 1,65 m. Scheletul are 1,65 m.
Înălţimea medie a unei femei americane e de 1,63 m.
- Nu e chiar conclusiv. - Se potriveşte.
Dar lungimea femurului nu e.
- Ai verificat măsurătorile? - De două ori.
- Ai folosit tabelele corecte? - Normal că da.
Paisley avea o afecţiune congenitală?
Scolioza nu afectează creşterea osului lung.
- Atunci ce ar putea fi? - N-am idee.
Dacă nu cumva Paisley Johnston a fost asiatică într-o viaţă anterioară.
Asiaticii au femurul mai scurt în comparaţie cu corpurile lor
faţă de caucazieni, dar Paisley Johnston nu e asiatică.
Ceea ce-nseamnă că nu e Paisley Johnston.
Cum victima e asiatică, e normal să găsim o hârtie
cu litere chinezeşti pe ea.
Deşi nu par litere tipice Han, nu?
Scuze. M-am născut în Baltimore, şi am învăţat franceza la şcoală.
- Poţi mări imaginea? - Da, pot încerca scanarea multispectrală.
Hannah, mă bucur c-ai sunat. Am rezervat...
Înţeleg. Nu, desigur. Desigur.
Sună când ai timp liber.
Bine. Pa.
- Hannah a anulat întâlnirea? - E ocupată cu un articol despre comisia de fonduri.
Credeam c-a sunat înainte să-ţi spună că e disponibilă.
Asta înainte să sune să anuleze prima dată.
Acum se pare că are probleme cu calculatorul.
Nu, scumpo. E un cod.
- Ce fel de cod? - CMMN.
"Codul unei Mici Minciuni Nevinovate." Minciuna e folosită să nu răneşti pe cineva.
De ce ar crede că e nevoie să nu mă rănească?
Trei schimbări de plan într-o zi între prieteni e statistic imposibil.
- Ce studiu citezi? - Un mic proiect de cercetare
pe care l-am făcut la Institutul Bunului Simţ.
Hannah te evită, scumpo.
- V-aţi certat? - Să ne certăm? Nu.
Se simte prost pentru că-ţi ascunde ceva.
Trebuie s-o faci să-ţi spună ce e. Secretele sunt toxice între prieteni.
Aveam dreptate. Nu sunt litere chinezeşti moderne.
E un descântec special taoist sau "Fu."
- "Fu"? - Sunt un fel de vrajă.
Asta a fost scrisă să vindece durerile osoase.
Poate a folosit-o pentru scolioza ei.
Aşa s-ar explica de ce era la duş. O pui pe zona afectată a corpului.
Acela e un suport de fier. E un simbol folosit în magazinele tradiţionale de ierburi.
- Ca logo-ul unei farmacii? - Exact.
Ar trebui să ne ducă la farmacistul care i-a dat acest Fu.
Am dat-o în urmărire pe Paisley, dar n-am găsit-o încă.
Ceea ce sugerează două scenarii posibile:
fie a ucis-o pe fata asiatică şi a fugit,
sau cine a ucis-o pe asiatică, a ucis-o şi pe Paisley.
Ce naiba sunt ăia?
- Căluţ de mare. - Dumnezeule.
- E un afridisiac chinezesc. - Doamna cunoaşte leacurile Jinfang.
- Cu ce vă pot ajuta? - FBI, agentul special Booth.
- Ea e dr. Temperance Brennan. - Ming Tsou.
Recunoşti acest Fu?
Da, eu... l-am făcut. I l-am dat unei paciente.
Pacienta avea cam 25 de ani, avea 1,65 m şi era slabă?
Da. De unde ştiţi toate astea? Despre ce e vorba?
Îi investigăm moartea.
- Cine era? - Jenny Yang.
Erai mai mult decât farmacistul ei, nu?
Erau logodiţi.
I-am dat această binecuvântare ca să n-o mai doară spatele
când stătea prea mult la locul de muncă.
- Scolioza? - Când ai văzut-o ultima dată?
Acum o săptămână.
- N-am aflat nimic de ea. - De ce nu i-ai raportat dispariţia?
Aveam unele probleme.
Îi păsa doar de prietenii ei americani.
Întorcea spatele tradiţiilor noastre ce erau foarte importante pentru relaţia noastră.
Şi nu puteai permite asta.
O iubeam. Voiam să fie fericită.
Ce făcea acasă la Paisley Johnston?
Paisley... face parte din mulţimea
din care Jenny voia să facă parte. Jenny a întâlnit-o la serviciu.
- Lucrau împreună? - Nu. Paisley e bogată.
Jenny lucra la restaurantul Szechuan de pe strada asta, pentru Mama Liu.
- Paisley a fost? Ea a ucis-o pe Jenny? - Acum o căutăm pe Paisley.
- Încă nu ştim ce s-a întâmplat. - Întrebaţi-o pe Mama Liu.
Încearcă să tragi de aia. Nu de aia. Ăla e ţesut.
Încetează să te bagi peste mine până nu-ţi scot ochii.
Scuze, dar ca să am craniu suficient
ca să identific arma crimei, am nevoie de mai multe oase.
Dar ştiai asta. Scuze. Continuă.
- Chiar ai întrebat-o pe Cam de iubitul ei? - Da.
Am fost prea retras şi mi-am văzut de ale mele aici.
Apropo, felicitări, tăticule.
Mersi.
Vreau să am mulţi copii. Vin dintr-o familie numeroasă.
Am avut cam nouă fraţi. Nu puteam deloc să vorbesc.
Probabil de asta n-am fost deschis aici.
- Nouă. - Sau poate fi slujba mea de la NSA.
Da, nu ne dădeau voie să vorbim despre nimic acolo.
- Ai lucrat la NSA? - Da, un job de vară.
- Da, când mă hotăram ce vreau să fac. - Ce făceai acolo?
- Aţi găsit ceva? - Dr. Hodgins nu mă lasă să-l ajut.
Uite un fragment! Hai. Aici! Hodgins, chiar aici!
Îl văd, Clark, dar nu-l pot scoate din încâlceala asta.
Atunci de ce nu-l punem în centrifugă?
- Aia nu va merge. - Exact. Avem nevoie
de un acid reactiv ce poate distruge părul, dar lăsa oasele.
- Ce? Şi să rişti lezarea oaselor? - Ai nevoie de un balsam.
Trei dolari de la magazin. Îl poţi folosi pe tot.
Eu şi prietena mea discutam despre copii.
Da, dar se teme că-şi va pierde sexualitatea în timpul sarcinii...
- Balsam, Clark. - Da, bine.
- Da? Vă pot ajuta? - O căutăm pe Mama Loo.
- Mama Liu. - Li... u, da.
Paisley ne-a trimis.
La dispoziţia dvs!
Aveţi mult stil, amândoi. Urmaţi-mă.
Vreţi Vuitton? Prada, Gucci, Chanel?
- Totul. - Urmaţi-mă, drăguţilor.
- Ce se-ntâmplă? - Chanel se întâmplă.
Şi Gucci. Dragul de Gucci.
Patru la preţ de trei. Doar bani gheaţă. 150$ fiecare.
- Nicole a zis că Paisley i-a luat o poşetă Chanel. - Dar era contrafăcută.
- A luat-o de aici. - Vi le dau la un preţ special!
Staţi pe loc! Poliţia.
Sunteţi arestaţi pentru trafic de produse contrafăcute.
Scuze c-am îndreptat armele spre voi. Nu ştiam că suntem de aceeaşi parte.
- Da, nicio problemă. - Eric Anderson, Brigada Anti-Contrafacere.
- Poliţia Prada. - Copoii Gucci, maeştrii Rolex.
Spune-ne cum vrei. Sunt obişnuit.
Sunt frumoase. Nu-mi dau seama că-s contrafăcute.
- De asta e o afacere aşa bănoasă. - Eu personal nu văd atracţia.
Simbolurile statutului indică poziţia deţinută de cineva într-o societate.
La fel ca oasele de hienă purtate de femeile din tribul Malawi.
- Deşi sunt imposibil de contrafăcut. - E ceva mai mult aici decât oasele.
Dacă-ţi cumperi o geantă contrafăcută, susţii
o afacere de miliarde de dolari ce are ca mână de lucru minori,
spală banii cartelurilor de droguri, finanţează terorişti.
- Crezi că bătrânica e periculoasă? - Eu nu i-aş sta în cale.
Investigăm o crimă. Cineva care lucrează pentru ea, Jenny Yang.
Jenny Yang a fost cea care ne-a dat pontul.
Poate Mama a aflat şi s-a hotărât să se răzbune?
Chiar trebuie să mă urc?! Sunt bătrână!
- Balsamul nu va deteriora probele? - Nu.
E un acidifiant hidrolizat de proteine.
E uşor de recunoscut faţă de alte chimicale şi particule.
- Deja am ceva pentru tine. - Mersi.
- Cred că eşti fericit. - Da.
Mereu mă bucur să recuperez probele.
Nu... mă refer la copil.
Cred că tu şi Angela veţi fi nişte părinţi ciudaţi, dar minunaţi.
Mersi, Clark.
- Şi tu şi NSA... - Nu vă voi spune, dr. Hodgins.
- Da, dar... - Era doar un job de vară. Nu pot. Scuze.
Dar aş fi foarte fericit să discut despre încurcătura
cu dr. Brennan, agentul Booth şi femeia nouă. Ce naiba se-ntâmplă?
Serios, potenţialul efect emoţional poate fi cataclismic, nu?
Bine... ar trebui să ne concentrăm la fragmentele astea osoase
ca să afli care e arma crimei, da?
Sigur. Dar...
pariez pe dr. B. şi Booth.
- Hannah. - Temperance.
Am întârziat.
- Ba nu ai întârziat. - Ba da.
Se pare că asta e statistic imposibil.
Cum e asta statistic imposibil?
Ţi-ai depăşit numărul zilnic de scuze îndreptăţite,
şi cum nu vreau să-ţi pierd prietenia, vreau să ştiu de ce mă eviţi.
Putem vorbi mai târziu despre asta? Poate ne întâlnim să bem ceva.
- Am întârziat la o întâlnire cu preşedintele. - Nu.
Acum.
Bine. Am aflat de tine şi de Seeley.
- Discuţia voastră. Ce simţi tu. - Booth ţi-a spus?
- Nu trebuia să facă asta. - A trebuit. Suntem un cuplu.
Nu voiam să te rănesc. Doar...
N-ar fi trebuit să-i spun nimic.
Şi eu aş fi făcut la fel, iar tu ai fi înţeles, nu?
Nu te evitam. Eram confuză.
Nu vreau să-ţi stric prietenia cu Seeley.
Sau prietenia noastră.
Dacă mă laşi să plec, trebuie... Am întârziat la un interviu cu preşedintele.
- Serios? - Da.
Îmi pare rău. Îl poţi ruga să aloce mai multe resurse conflictului din Congo?
O să-i zic. Bem ceva mai târziu? Nu voi anula întâlnirea.
Desigur.
Vă rog. Doar vând poşete.
- Nu ştiam că sunt contrafăcute. - Nu te obosi, Mama.
Dl. Anderson îmi spune că dvs conduceţi operaţiunea.
Eu cred că, dacă cineva vă stă-n cale, îl scoateţi din joc.
Curea ieftină. Vă aranjez cu o curea Hermes.
- Una adevărată. Ce spuneţi? - Mită. Interesant.
- Nu mită. Generozitate. - Generozitate, bine.
Genţile sunt cea mai mică problemă a dvs. O cunoaşteţi pe Jenny Yang, nu?
- E practic copilul meu. - A fost ucisă.
Jenny!
Bine...
Calmaţi-vă.
N-am ucis pe nimeni. De ce aş ucide-o pe Jenny?
Jenny ne-a spus de bunurile contrafăcute. A spus c-o vei ucide dacă aflai.
Jenny era o fată bună, nu ca celelalte fete ce pretindeau că-i sunt prietene.
Da, foarte interesant. Sau poate Paisley le-a spus prietenelor ei să ia o parte
din ce scotea şi tu nu-i dădeai.
Ticăloasa aia albă e ucigaşa. Îmi datorează 2000$ pentru genţi.
Jenny a mers la ea acasă să ia banii... şi n-am mai văzut-o de atunci.
A-ncercat să se poarte ca un alb. Asta a ucis-o.
679 pagini cu viaţa de pe internet a lui Paisley.
- Ai găsit-o pe Jenny acolo? - Da. Pagina 472.
Paisley a ignorat o cerere de prietenie de la Jenny.
Da. Cred că Jenny n-a acceptat refuzul.
E posibil. Relaţia clasică a unui urmăritor.
Niciunul din oamenii aceştia n-a văzut-o pe Paisley, nici nu ştiu unde e.
- Mereu are şobolanul ăsta cu ea, nu? - Da.
Personalitate narcisistă, cumulată cu droguri
şi sex nu lasă loc dezvoltării unei relaţii.
Stai. Uită-te la zgardă.
Da, Paisley a spus în una din postările sale
că i-a pus un dispozitiv lui Chi-Chi ca să nu-l piardă.
- Excelent lucrat, dr. Edison. - Mulţumesc.
Voiam să-ţi spun că...
mă simt mult mai bine acum că nu mai ţin nimic în mine.
Mă bucur. Dar să ştii că, dacă simţi nevoia
să te închizi iar, o să te susţinem.
Mulţumesc.
A fost ucisă prin lovire cu un obiect contondent în zona occipitală.
Fragmentele osoase i-au penetrat creierul.
A fost o crimă violentă, furioasă.
Dr. Brennan ar spune că n-avem cum să ştim ce era-n mintea criminalului.
Dar o să risc şi-o să spun că tipul era psihopat.
Poţi face un mulaj să-ţi dai seama ce fel de armă a fost folosită?
Dr. Saroyan.
Am dat de Paisley Johnston prin şobolanul ei.
A băut şi-a luat pastile. A trebuit să-i facă spălături stomacale.
Cred că asta faci când regreţi c-ai ucis pe cineva.
Ciudat, şi eu mă gândeam la acelaşi lucru.
Fetele ca tine nu sfârşesc luând supradoze în hoteluri ieftine fără motiv, Paisley.
- Nu mai vreau să vorbesc cu tine. - Spune-mi de Jenny Yang.
- Jenny care? - Yang.
Jenny Yang. Cumpărai genţi contrafăcute de la ea?
Abia dacă o cunosc.
- A fost ucisă în duşul tău. - În duşul meu?
- Ce făcea la mine acasă? - Nu ştiu. Tu să-mi spui.
Dumnezeule. Ştia unde-mi ţin cheia, pentru că uneori
îmi lăsa genţile când nu eram acasă.
FBI-ul a mai găsit şi un mic dispozitiv electronic sub salteaua ta?
Brody l-a pus acolo. E prietenul meu. Credea că nu ştiu, dar ştiam.
De fiecare dată când aduceam în pat pe altcineva, dădea drumul ursului.
- "Ursului"? - O camera web în formă de urs.
O cameră secretă. O folosea să vadă când prietena lui se culca cu alţii.
- Perversul. - Da.
N-am găsit nicio cameră în camera ta.
Probabil Brody se uită la ce e pe ea.
Aţi curăţat chestiile moarte din duşul meu?
Pentru că eu n-o să fac asta.
- Reconstrucţia craniului e completă. - Ce sunt astea?
Credeam că fac parte din craniu, dar cred că sunt alte părţi ale scheletului.
Asta urmează să aflu.
E o fractură de presiune ce radiază în afara punctului de impact.
Liniile indică o armă mică cu un impact puternic.
- Asta s-ar potrivi cu un ciocan sau baston. - Dar cu unghiul acesta,
arma ar fi trebuit să lovească craniul în sens ascendent.
- E un atac foarte ciudat. - Scoate fotografiile de la locul crimei.
Dacă Jenny a fost ridicată şi lovită descendent de una
din duze, asta ar explica rănile.
Au cu aproximaţie circumferinţa corectă.
- Şi unghiul corect. - Moarte cauzată de duş.
Asta e ceva nou.
- S-a rezolvat totul cu Hannah? - Da. A fost... grozav.
- E foarte de treabă. E uimitoare. - Da? Şi cu ea şi dr. Brennan?
Bine. Totul e grozav. Încep să fie prietene foarte bune.
- Şi asta e-n regulă? - Da, de ce nu?
Adică sunt apropiate şi te au în comun pe tine, deci...
- Unor bărbaţi li s-ar părea ameninţător. - Norocul meu că nu-s ca alţii.
Mă scuzi. Agent Booth. Anderson. Mama Liu nu e ucigaşa.
Era în New York şi alegea mărfuri contrafăcute când fata a fost ucisă.
Mama Liu ne-a dus la importatorul care a plasat-o acolo.
- Deci ai avut o captură mai mare. - Mulţumesc pentru ajutor, Booth.
- Am primit un bonus mare pentru asta. - Eu primesc acelaşi salariu
indiferent câţi criminali prind. Unde e dreptatea?
Îmi pare rău. Ia ursul. E al tău.
De ce ai luat ursul?
Ţie ţi-ar plăcea să se afle că-ţi înregistrezi prietena?
- Apropo, ştia c-o înregistrezi. - Nu-mi pasă. Mă bucur că e-n viaţă.
Paisley se culca cu alţii. Poate că voiai să te răzbuni.
Îmi răstălmăceşti vorbele. Ţi-am adus ursul.
Să sperăm că n-ai şters nimic, spre binele tău.
- Are multă energie. - Paisley e foarte flexibilă.
Asta se califică a fi porno sau muncă?
- Aici se suprapune. - Bun, ăsta e un tip nou.
- Ce grăbit e. - E pe fast-forward, Sweets.
- Acum are sens. - Aceeaşi femeie, alt tip.
Aia nu e Paisley. E Jenny Yang. E Fu, descântecul chinezesc. Sau cum îi zic.
Dacă data e corectă, atunci asta a fost înregistrată în noaptea crimei.
Încearcă din greu să fie modernă, dar poartă acel descântec vechi pe spate?
O persoană poate încerca să se identifice în afara culturii sale, dar obiceiurile rămân.
- Sunt întipărite, la fel ca o amprentă. - Păcat că nu şi-a dat seama mai devreme.
- Poate fi Brody cu Jenny? - Poate.
Nu i se vede faţa în înregistrare.
Poate-i putem măsura membrele ca să-i determinăm etnia.
Bine, pot încerca.
Am acces doar la acel picior şi la o parte din braţ... dar să-ncercăm.
- Dr. Brennan. - Da?
M-am uitat mai atent la cele două bucăţi rămase din reconstrucţia craniană.
Nu sunt oase. E o îngrămădire asimetrică de keratină, aminoacizi, guanidină...
- Păr? - Da, dar avea sterine.
Corn de rinocer. Se foloseşte în medicina tradiţională chineză, se crede a fi afrodisiac.
Logodnicul lui Jenny îl avea în magazin.
Se pare că logodnicul lui Jenny va avea nevoie de ceva mai mult decât corn de rinocer.
Cum ar fi un avocat bun.
Ai spus că n-ai mai văzut-o pe Jenny de o săptămână.
- N-am văzut-o. - Am găsit urme de corn de rinocer în duş.
În medicina chineză, cornul de rinocer e folosit doar de bărbaţi.
Asta te plasează la duş.
Nu... cornul de rinocer era la gât, pe un şnur albastru.
- I-am spus lui Jenny c-o va ajuta cu spatele. - Nu e adevărat.
Cornul de rinocer e rece şi e folosit doar de bărbaţi pentru că sunt înfierbântaţi.
- Aşa e. - Încercam să-i calmez spiritele.
Se schimba, mă minţea, era obsedată de proaste ca Paisley Johnston.
Deci dacă nu era a ta, nimeni n-o putea avea.
N-am rănit-o. Nu voiam să-şi piardă identitatea. O iubeam!
- Te rog să-ţi ridici pantalonii. - Stai, ce? Ce faci?
Avem o înregistrare a unui bărbat cu Jenny din acea noapte.
Aş vrea să-ţi compar tibia cu cea din înregistrare.
- Nu, ai putea face o greşeală. - Eu nu greşesc.
Aşa e.
Sigur nu e Ming Tsou. Tibia n-are lungimea corectă.
- Dar prietenul lui Paisley, Brody? - Nu după măsurători.
Avem un criminal pe care nu-l putem identifica.
Poate putem. Am izolat toate suprafeţele cu reflexii din cameră.
- Nu poţi recunoaşte pe nimeni aici. - Nu, nu încă,
dar dacă putem găsi o parte a feţei sale în oricare din astea,
vom putea s-o reconstruim.
- E genial, Angela. - Dacă nu merge, complet prost.
Încearcă sfera de crom de pe veioză.
Acum paharul de vin.
Şi acea mică cutie în formă de cub din nişă.
Şi cutia din cealaltă parte a patului.
Acum voi izola reflexiile faciale
şi le voi uni pentru a forma modelul.
Măresc rezoluţia.
Asta chiar ar putea merge.
Computerul trebuie să genereze o imagine 3-D, apoi va umple imaginile.
Să sperăm.
E poliţistul Prada.
Mersi c-ai venit. Trebuie să-ţi mai pun câteva întrebări despre Jenny Yang.
- Nicio problemă. - De ce nu ne-ai spus că te culci cu ea?
Am făcut o greşeală, da?
Dar să fim serioşi. Am o soţie, un copil mic...
- Îmi frângi inima. - Eu conduceam investigaţia.
Mă ajuta. S-a ajuns la altceva. Se-ntâmplă.
S-a ajuns la crimă, Anderson.
Te-ai culcat cu ea în seara aia. Juraţilor le plac treburile astea.
Nu-ţi dai seama că-s eu.
Internii de la Jeffersonian ţi-au reconstruit faţa din reflexiile din cameră.
L-am convins pe procuror. Avem mandat de arestare.
Jenny m-a dus acasă la Paisley în seara aia. Mi-a arătat genţile contrafăcute.
Ne-am prostit, iar la duş, a întrebat dacă o pot aresta pe Paisley şi nu pe Mama Liu.
- Asta nu-ţi aducea un bonus. - Plănuisem arestarea, apoi...
deodată se speriase că o trăda pe Mama Liu.
A spus că, dacă nu amân totul, îi va spune şefului meu că m-am culcat cu ea.
Mi-aş fi pierdut slujba, familia, totul.
Ai ucis-o şi ai fugit. Nici măcar n-ai oprit apa.
Puteam pierde totul.
Ai ucis-o şi ai fugit.
Uită-te la micuţele bătăi ale inimii sale.
E drăguţ, nu?
- Adorabil. - Chiar pluteşte pe acolo.
Clark... salut.
Îmi pare rău. Nu voiam să... Nu voiam să vă spionez.
E uimitor.
- Veniţi aici. - Mersi.
- Da... eşti chiar scump. - Da, şi ciudat. Ce se-ntâmplă?
- Parcă l-ai fi mâncat pe adevăratul Clark. - Schimbarea e un progres, omule.
Voiam să vin şi să vă spun că aţi făcut o treabă grozavă la caz.
- Mulţumesc. - Şi o seară plăcută. Pa.
- Noapte bună, Clark. - Noapte bună.
E ciudat, nu? Şi a lucrat la NSA, aşa că s-ar putea să ne ia la mişto.
Sau ar putea deveni un tip normal. Nu deveni paranoic.
- O ultimă privire? - Da, la naiba.
Nu. Nu pare a fi
genul de copil căruia să-i placă candelabrele, nu?
Oricum, nu cred că ar avea loc aici.
Cred c-ar fi mai fericit cu asta... oricum.
- Hodgins, ce e asta? - Deschide-l.
M-am întâlnit cu Paisley după ce i-am devastat instalaţia.
Spre deosebire de noi, morţii o sperie.
Aşa că i-am făcut o ofertă şi am luat apartamentul pe nimic.
Încă-ţi place, nu? O să schimb duşul. Promit.
Hodgins...
E cel mai nebunesc, dulce lucru pe care l-a făcut cineva pentru mine.
Mulţumesc.
Te iubesc.
De obicei ieşi cu Seeley să beţi ceva după un caz, nu?
Da, dar bea ceva cu tine când vine acasă.
Depinde câte bem înainte.
- Mă ţin bine la alcool. - Mă provoci?
Birtaş, un pahar de bourbon, şi unul pentru prietena mea.
- Birtaş? - Mi-au plăcut filmele western în copilărie.
Bine.
Cred că tipul de acolo se uită la tine.
Se-ntâmplă des. Sunt frumoasă.
- E foarte atrăgător. - Este.
- Îmi plac bărbaţii care arată bine. - Ca majoritatea femeilor.
Angela a spus că... trebuie să merg mai departe.
- N-a spus să mă mut... - Ştiu.
- Cred că are dreptate. - Meriţi să fii fericită, Temperance.
Bună.
Îţi pot face cinste cu ceva de băut?
Mi-ar plăcea.
O să plec. Ne vedem mâine.
- Bine. - Nu, stai. Vreau să vă iau ceva de băut.
- Amândurora. Ce spuneţi? - Nu.
- Doamne, nu. - Dispari, ciudatule.
Îţi vine să crezi?
Birtaş, încă două.
- Birtaş, încă două! - Încă două, te rog.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org